18 AND. HOLMGREN. 
och fatta fast fot, men så snart trädet, i skydd af björkskogen, vuxit 
upp och höjt sig öfver denna, börjar västanvinden spela in, medförande 
trädets död. 
Att västanvinden spelar en viktig roll vid barrskogsgränsens ned- 
gång, synes oss ganska sannolikt. Mellan Västerfjäll och Buoktsjaure 
å norra stranden af Pite älf förekommer tallen i blandning med björken 
som ung, medelålders och gammal. De unga träden synas så länge 
de hafva skydd af björkskogen, trifvas godt, de äldre och mera hög- 
växta lida afgjordt af vindens inverkan. Funnes ett skydd mot västan- 
vinden är det otvifvelaktigt, att tallen här skulle trifvas godt och ut- 
växa till tämligen stora dimensioner. I sänkor och å skyddade ställen 
anträffas ofta synnerligen vackra och växtliga tallgrupper. 
Genom västanvindan, understödd af andra faktorer, såsom landets 
höjning, biologiska förhållanden skogsträden emellan m. m. tränges så 
småningom tallen tillbaka. Denna tillbakagång synes var starkast på 
fjällens västra och nordvästra sluttningar. 
Skogsträdens öfre gräns. 
Att uppställa en fullt skarp definition på begreppet skogsgräns 
visar sig för den, som något skärskådat barrskogen intill björkregionen 
i våra fjälltrakter, erbjuda stora svårigheter. Med skogsgräns menas i 
allmänhet den linje, hvilken skogsträden, i sammanhängande bestånd, 
på grund af klimatiska förhållanden och vinden, ej mäkta öfverskrida. 
Sålunda borde gränsens läge bestämmas af yttre förändringar, som af 
klimatiska faktorer påtvingas de enskilda träden. Då man vid studiet 
af dessa gränser hittills endast befattat sig med trädens förhållande 
till klimatiska inflytelser och ej tagit hänsyn till jordmån och bio- 
logiska förhållanden skogsträden och andra växter emellan, torde 
dessas lägen i viss man blifvit oriktigt bestämda Satie 
tydligen omöjligt bestämma barrskogsgränsens läge å västra sluttningen 
af Ramanåive, där, som förut är omnämndt, berggrunden å det ställe, 
där skogsgränsen med största sannolikhet skulle vara belägen, går 
i dagen, bildande en kal 1- 200 met. bred, kilometerlanerberonal; 
Vidare kan ju jordmånen å olika områden vara af en sådan beskaffen- 
het, att barrskogen a wvissa vinner trefnad, a andratvicke,s mviulsen 
omständighet delvis kan förklara den gruppvisa eller enstaka före- 
komsten af synnerligen växtliga barrträd högt uppe i björkskogen. 
Vid barrskogsgränsen, som öfver allt inom barrskogsregionen, äger 
en ständig strid rum mellan dels skogsträden, dels markbetecknings- 
växterna sins emellan. Så kämpar inom nyssnämnda regions lägre 
