20 AND. HOLMGREN. 
läggas, där barrträden upphöra bilda trädform, oberoende af dessas 
beståndsbildning, medan det område, inom hvilket barrträden som 
dvärgform uppträda, hänföres till björkregionen. I Tidskrift för skogs- 
hushållning n:r 3 1897 sid. 143 säger Nilsson om den björkskogsgräns, 
som å Norrbottens läns kartor finnes uppdragen: >I allmänhet torde 
denna gräns motsvara, hvad här ofvan betecknas som barrträdsgräns, 
och sålunda från såväl växtfysiognomisk som forstlig synpunkt bör äfven 
det närmast nedanför liggande området räknas till björkregionen>. 
Denna uppfattning är enligt min tanke riktig, detta dock under det an- 
tagande, att Nilsson med barrträdsgräns menar den högsta gränsen för 
tallens utbredning, ej blott som trädform utan äfven som dvärgform. 
Från denna synpunkt bör det af Nilsson här ofvan nämnda området 
hänföras till björkregionen. Detta af den anledning att klimatet i 
allmänhet ej tryckt sin prägel å träden inom detta område och att, 
om skogskultur här uppe skulle vidtagas med för ändamålet tjänligt 
frö, med full visshet åtminstone på för tallen tjänlig jordmån den del 
af nyssnämnda område, inom hvilken Zallträdsformer förekomma, kan 
återeröfras af tallskogen. För att nu noggrannt kunna angifva denna 
gräns gäller att afgöra, hvad med träd och dvärgform menas. MHäruti 
ligger nog svårigheter, men genom undersökningar bör kunna utrönas 
ett visst förhållande mellan t. ex. trädets höjd och afsmalning å ena 
sidan samt dess ålder å den andra. 
Vid föreliggande undersökningar har detta dock ej lagts till grund 
för barrskogsgränsens bestämmande, enär några undersökningar för er- 
nående af ett tal, betecknande dvärgform till skillnad från trädform, ej 
utförts. Endast okulära bestämningar för detta tal ligga till grund. 
Barrskogsgränsen är i det hela taget inom området bildadt af tall. 
Granen utgör det gränsbildande trädslaget å endast fem spridda om- 
råden norr om Pite älf. Sålunda utgöres gränsen af gran å tvenne stäl- 
len norr om Saddajaure mot Arvasfjällen, å östra sluttningen af Tjärve- 
pele, i dalgången mellan Ramanåive och Akkapakte (kring Kuosasjokk), 
öster om Silisvare samt utmed västra stranden af Silisjaure. Vidare 
utgör granen det gränsbildande trädslaget kring Skeldvarefjällen söder 
om Peuraure. ; 
dets höjning innebära sådana förändringar, som med nödvändighet måste nedtvinga grän- 
serna för de trädarter, som under föregående tidsperioder nått ett med dåvarande förhållan- 
den öfverensstämmande spridningsmaximum. Detta anses vara fallet med exempelvis tallen 
och björken, men flerstädes äfven i fjälltrakterna icke med granen. Om förf:s mening att 
orsaken till tallskogsgränsens nedgående vore att söka i ett biologiskt förhållande mellan 
tallen och björken m. m., skulle alltså i detta förhållande en förändring under senare tids- 
perioden hafva inträdt. Det vore önskvärdt, att förf. i ofvan angifna afseenden tydligare 
utvecklade sina åsikter, enär i annat fall framställningen kan vara vilseledande. Red. 
