SKOGSBIOLOGISKA STUDIER. 
23 
låg med stor sannolikhet ett exempel på frötransport genom djur. 
Omöjligt synes det oss vara att frön skulle 
föras öfver de dalgången omgifvande höga fjäl- 
len. Å cirka 3 km. från sista tallen öster om 
Tjårvepele och 30 m. öfver denna anträffades 666 
m. ö. h. lämningar af en vindfälld tall. När- 
stående ritning (fig. 11) ger en ungefärelig bild 
af såväl form som läge på de ännu oförmultnade 
träddelarna. Hela trädets längd torde med säker- 
het uppgått till inemot 6 m. Den lägsta grenen, 
Som. vid sin bas matte ro cm., hade sannolikt 
vuxit a 130 em. fran tradets rot. Här föreligger 
exempel å en tall, som sannolikt stått på grän- 
sen mellan träd- och dvärgform. Af de ringa 
återstående trädlämningarna att döma, torde 
hundratal af år förgått från den tid, detta träd 
var vid lif. Oaktadt noggranna undersökningar 
1 trakten kring fyndorten kunde inga vidare 
tallämningar anträffas. Sålunda är att antaga 
att för hundra, kanske flera hundra år sedan, 
denna tall här utgjorde tallskogens sista utpost 
mot fjället. Då tallen i fråga till sitt yttre varit 
en mellan dvärg- och trädform stående typ, är 
tydligt, att de klimatiska faktorer, som under 
trädets lif rådde, varit åtminstone till en viss 
grad gynnsammare för tallens trefnad än nu är 
fallet, men då denna tall, efter de undersöknin- 
gar, som blifvit utförda, varit den enda å denna 
plats, bör ju den slutledningen kunna dragas, 
att det ej uteslutande äro klimatiska faktorer, 
af vinden kunna hit- 
sko 
By a - 
JÅ 
Fig. 11. Lämningar af en 
vindfälld tall 666 m. ö. h. 
i trakten af Tjärvepele. 
som trängt tallskogen 
tillbaka! Här finna vi åter ett stöd för antagandet, att björken med 
detta trädslag åtföljande markbetäckningsväxter undanträngt och allt 
jämt undantränger tallen vid dess höjdgräns.! 
! Se redaktionens anm. å sid. 19—20. 
