SKOGAR OCH KRONOPARKER I FÖRENTA STATERNA. 3535 
brant som en mur reser sig mot den stora centrala högslätten. De 
högre partierna af Cascade-kedjorna erhålla en rätt betydande neder- 
börd, medan de lägre delarne och den östra sluttningen äro halftorra. 
I öfverensstämmelse härmed visar skogarne också en uppdelning efter 
höjd ö.h. och tilltagande fuktighet. På de halftorra lägre partiernas slutt- 
ningar, härska glesa skogar af Pinus ponderosa. Uppåt efterföljas 
dessa af uråldriga underbara bestånd af Pseudotsuga och Tsuga, som ännu 
bevara kustskogarnas karaktär, men ej dessas yppighet; jfr fig. 5. De 
subalpina regionerna af Tsuga pattoniz och Pinus murrayana sluta med 
dvärgskog af den senare arten i skogsgränsen, i väster vid 2,100, i öster 
vid 2,200 m. ö. h. På östra sidan spelar Pinus ponderosa en viktig 
roll och viker endast steg för steg för P. murrayana och en subalpin 
Abzes-art, hvilka bilda glesa bestånd. 
Cascade-kedjorna fortsättas af Sierra Nevada, som når vida större 
höjd än de förstnämnda, på vissa punkter upp till 4,500 m. Den skiljes 
från Stilla hafvet af kustbergen och San Joaquinos stora dal. Bergs- 
kedjan sänker sig likformigt i Nevadas stora ökenland, under det att 
den mot väster är sönderskuren i djupa dalar. Hela landet upp till 
1,000 m. utgör de s. k. chapparals, där glesstående ekar (Quercus 
chrysolepis m. fl.) och buskartade tallar dominera. Härpå följer en 
region af glesa skogar med ringa underväxt och föga mäktig humus. 
Pinus ponderosa, som i de lägre partierna gifva karaktär åt landskapet, 
blandar sig norrut med Pinus lambertiana och P. jeffreyana med Pseudo- 
tsuga taxifolia och andra arter. Det är från ekonomisk synpunkt den 
bästa regionen. Öfver 2,700 m. glesnar bestånden och få annan sam- 
mansättning i det att arter af sämre kvalitet såsom Pinus murrayana, 
albicaulis och monticola inkomma. De subalpina fjällskogarna gå upp 
till omkring 3,200 m. Här ofvanför följer den alpina regionen med nakna 
klippor mellan hvilka sträcka sig ängsmarker af ringare utsträckning. 
Kring midten af det 19:de århundradet var guldgrufvedriften här i full 
verksamhet. Numera äro grufvorna fullständigt öfvergifna, efter att ha 
föranledt ett ganska kraftigt brandskattande af mellanzonens skogstill- 
gång. Betesmarker ha intagit skogarnas plats och betet förorsakar 
stor skada å den växande skogen. Det är inom Sierra Nevadas krono- 
parker, man finner de sista exemplaren af mammutträdet Sequoia (Wel- 
lingtonia) gigantea;, jfr fig. 6. 
De sydkaliforniska kustbergen, mellan oceanen och öknen utgöra 
en särskild grupp kronoparker. De utgöra ett jämförelsevis litet massiv 
af växlande karaktär och höjd, men med ett torrt klimat. Den ringa 
nederbörd, som faller intill c. 1,800 m. höjd, förslår blott att uppehålla 
mycket glesa skogar af Pinus ponderosa och lambertiana. Högre upp 
