MINNESORD. 43 
Men Sundberg medhann mycket annat vid sidan af sin verksamhet inom 
Domänstyrelsen och Skogsinstitutet. Hade han icke så splittrat sina krafter, 
som nu skedde på grund af rika intressen och kanske äfven af ekonomiska 
skäl, torde han ägt förutsättningar att på ett synnerligen framstående sätt 
främja någon viss gren af allmän odling. Hos Landtbruksakademien var han 
åren 1864—1874 kanslist och bibliotekarie, tjänstgjorde såsom sekreterare hos 
tvenne klassjuryer vid allmänna industriutställningen i Stockholm 1866 samt 
hos kommittén för Sveriges deltagande i 1872 års utställning i Moskwa och 
1873 års världsutställning, var sekreterare hos Svenska slöjdföreningen 1867— 
1879, ledamot af kyrkorådet samt kyrkovärd i Adolf Fredriks församling i 
Stockholm 1888—1897 och ledamot af denna församlings biblioteksstyrelse, 
direktionsmedlem i Tysta skolan i Stockholm o. s. v. 
Sundbergs mest maktpåliggande privata värf var emellertid hvad han hos 
tvenne stora industriella sammanslutningar hade sig anförtrodt. När Sveriges 
allmänna handelsförening stirtades 1884, utsågs S. till föreningens sekreterare 
och kamrerare, och vid bildandet år 1885 af Svenska kvarnindustriidkareför- 
eningen blef han jämväl dennas sekreterare och sedermera dess kassaförvaltare. 
Att han förtjänstfullt fullgjort sitt uppdrag framgår på ett synnerligen tilltalande 
sätt af Sveriges allmänna handelsförenings beslut att till hedrande af hans 
minne resa en vård på griften, som gömmer det dödliga af den skicklige och 
oförtrutne arbetaren, den sympatiska människan. 
Efter någon tids sjuklighet, säkerligen åtminstone delvis vållad af öfver- 
ansträngning, afled E. G. Sundberg den 29 april 1903 i Stockholm, efter- 
lämnande änka, född Norstedt, och en dotter. 
Från trycket har han utgifvit »Berättelse om Förhandlingarne vid skogs- 
mötet i Stockholm år 1866 (1868) och »Förhandlingarne vid Andra skogs- 
mötet i Stockholm» (1869). År 1866 företog han med statsunderstöd en 
skogsvetenskaplig studieresa till Tyskland och Danmark. 
Sekreterare Sundberg, hvars begåfning, förtjänster och utomordentliga 
arbetsförmåga otvetydigt framgå redan af förestående kortfattade redogörelse, 
var i det privata lifvet uppburen för sitt glädtiga, varmhjärtade och älskvärda 
väsen, som förskaffade honom uppriktiga vänner. Mångsidigt kunnig och in- 
tresserad, hemmastadd inom skilda områden och alltid färdig med en anekdot 
eller en harmlös munterhet, var han lika omtyckt af de gamle eller vuxne 
som af sina unga elever, som väl utan undantag bevara honom i kärt och 
tacksamt minne. Man hör någon gång klandras, om en person är »vänlig 
mot alla» — ett dylikt väsen röjer dock känslighet och hjärtegodhet. Sundberg 
var en deltagande, vänlig och hjärtegod man, som hellre uppmuntrade och 
bjälpte fliten och den redliga viljan, än han gjorde svårigheter och såg miss- 
modet sänka sig kring trötta arbetare. 
FJ Ses. 
