68 ALEX. MAASS. 
åt densamma, måste göra detta /Aelt och odeladt, om några beaktans- 
värda resultat skulle uppnås. 
De skäl, hvilka sålunda anförts emot att lägga försöksverksamheten 
inom jordbruket till landtbruksinstituten, ansåg statsrådet äga full gil- 
tighet jämväl i fråga om det forstliga försöksväsendets förenande med 
Skogsinstitutet. 
Statsrådet frånträdde därför, i likhet med Domänstyrelsen, förslaget 
om en sådan förening och tillstyrkte, att skogsförsöksanstalten anord- 
nades såsom en fristående institution med följande stat: 
Arfvode till förestan Cale sy 4--0-s.cr-.:sessicv ers desase seten sne essens SES FEI 
> 3: DOÖTaIS FEI össtrs sonens stlesn blan a bas leejsnn sön ene 0 Rss Snr ES ATEN TI 
5 11EI ASSIS TEN GSE 0celss rs pardon ss tellefeenlnd lå de Suse nårra ef RT EES RS SSE 
> BD JÄRT Sasser sår SNES SERNER EE oc Sn 2SON 
Till rese- och traktamentsersättning samt till aflöning åt till- 
fälliga biträden och handtlangning äfvensom till expens- 
6 (6 Ce BR RE RT Nr Er Aa Senor RE HERA RARE SER Aa dag ess (6 SIE 
Summa kr. 16,000 
Detta statsrådets förslag till stat gillades af Kungl. Maj:t samt 
vidare af statsutskottet den 11 april 1902 samt af Riksdagens båda 
kamrar, där ärendet behandlades den 16 april. Statsutskottet fram- 
höll endast, att det kunde ifrågasättas, huruvida icke ersättning och 
dagtraktamente under resor och förrättningar till anstaltens föreståndare 
och botanist borde utgå efter fjärde klassen i resereglementet. Då emel- 
lertid, enligt hvad utskottet hade sig bekant, nytt resereglemente vore 
under utarbetande, hade utskottet icke ansett sig kunna uttala någon 
bestämd mening i detta afseende. 
Vid frågans behandling i andra kammaren begärdes ordet af fi. 
doktor K. Starbäck, som, utan att göra något yrkande, endast ville på- 
peka, att enligt hans förmenande det forstbotaniska elementet blifvit för 
litet tillgodosedt vid försöksanstalten. Botanistens åligganden skulle enligt 
förslaget vara att, förutom beskrifningar af försöksfälten, verkställa under- 
sökningar om skogsträdens förhållanden och utveckling inom olika skogs- 
typer, om trädens frösättning och sjukdomar, om skogsfröets från olika 
växtplatser grobarhet och härdighet, om ärftligheten m. m.; men hvar 
och en af dessa frågor kräfde själfständig undersökning af särskild man. 
Det vore därför olämpligt, att botanistens sysselsättning betraktades 
som en bisyssla, hvilket blefve följden af den låga föreslagna aflöningen. 
Häri instämde äfven professorn friherre de Geer. 
Sedan sålunda Riksdagen godkänt staten för försöksväsendet, ut- 
färdade Kungl. Maj:t den 9 maj 1902 följande 
