TALLENS HÖJDTILLVÄXT 1900—1903. 87 
mot hvad som annars varit fallet. Under knopparnes utbildningstid, som 
sannolikt inträffade under juli och augusti månader, ledo träden tydligen 
af den torra väderleken, som hämmade lifsprocesserna, eller kanske till 
och med kom några af dem, såsom assimilationen att alldeles afstanna 
och nedbragte transpirationen till ett minimum. Äfven i år hafva skotten 
hos dessa träd varit relativt korta. Här har sålunda den intensiva torkan 
i förening med ogynnsamma lokala betingelser åstadkommit ett stille- 
stånd i vegetationen, som bland annat yttrat sig i en förkortning af det 
följande årets skott. 
Att emellertid härvidlag lokalens beskaffenhet spelat en afgörande 
roll, framgår af de mätningar, som gjordes inom ungskogen vid Solna. 
Här stodo träden på sandig, starkt gräsbevuxen mark och visade som 
af nedan angifna siffror framgår, samma längdförhållanden, som tallen 
i allmänhet under dessa år i Sverige 
1900. 1901. 1902. 1903. 
BYE ORC ale srda 2NG 24,8 20,1 200 
Aer entallak rskr Ö 354 36,7 28,0 
Detta år, 1903, har i allmänhet utmärkt sig för ovanligt korta års- 
skott hos tallen, många gånger visa de sig endast såsom ytterst korta, 
tätbarriga, nästan tofsliknande bildningar i spetsen af de ovanligt långa 
skotten fran 1902, 1 synnerhet iär- detta! fallet i Norrland. 1902 ars 
ogynnsamma väderlek visar här tydligen sina verkningar. Närings- och 
nydaningsarbetet har hos tallen varit betydligt nedsatt och hämmadt 
och med största sannolikhet torde kunna påstås, att ej på långt när så 
stora mängder näringsämnen voro upplagrade i stammens väfnader hösten 
1002, Som vid samma .. tid. -19Or. 10902. arts arsskott äro i allmänhet 
2—3 ggr längre än 1903 års skott och förkortningen belöper sig oftast 
till 60—380 & af 1902 års skott. 
Som förut framhållits, anläggas alla de barrpar (kortskott), som finnas 
på ett årsskott, den föregående sommaren under knoppens utbildning. 
I barrparens antal har man därför ett ganska godt utslag af den före- 
gående sommarens väderlek. År 1902 utmärker sig i allmänhet genom 
ett ovanligt stort antal barrpar hos tallen. Stundom ha de varit ända 
till dubbelt så många som år 1901, t. ex. i profven från Malmesjaur och 
Wilhelmina eller har höjningen någon gång nått ännu högre belopp t. ex. 
i Fredrika revir. En höjning med 60—380 & af antalet barrpar under 
år 1901 är vanlig i hela Norrland. 
Under 1903 äro kortskotten färre än 1902, hvilket ju också var att 
vänta; 1901 var en varm sommar, 1902 en kall och våt sådan. Äfven 
i jämförelse med årsskotten 1901 äro kortskotten färre år 1903, dock 
icke alltid. 
