116 LITTERATUR. 
Syftet med förevarande arbete är att sprida närmare kännedom om de nya 
skogslagarna samt att tjäna skogsägarne till ledning vid deras egna bemödanden 
att sköta sina skogar. Angående arbetets innehåll och beskaffenhet tillåta vi oss 
aftrycka recensionen i den nyss utgifna årsskriften från Föreningen för skogsvård 
i Norrland år 1903: 
Det nya året har på skogshushållningens område varslat godt. Det har gifvit 
oss ett nytt värdefullt arbete, populärt till form och innehåll, af författaren på detta 
område med det välkända namnet här ofvan. 
Arbetet är ett verk >»i sinom tid», den tid då nationen står färdig att börja 
tillämpa de lagar, som för den praktiska hushållningen inom landet sannolikt skola 
hafva större räckvidd än någon liknande lagstiftning under ett helt föregående 
sekel. De angå ej blott skogsägare och ägare af afverkningsrätter; i viss mån 
beröra de ock sådana industrier, som hämta råvara från skogen. 
Ej underligt därför, att man, allt sedan lagarna utfärdades, hört röster, som 
sport efter innebörden af deras föreskrifter och önskat veta, huru man med skogs- 
egendomen hade att förfara för att vara laglydig medborgare. 
Svaren på sådana frågor lämnas oss i af Zelléns ofvan angifna bok, hvars inne- 
håll vi i korthet nu skola antyda. 
Främst äro skogslagarna aftryckta, nämligen lag angående vård af enskildes 
skogar; lag angående skyddsskogar; förordning angående skogsvårdsstyrelser; för- 
ordning angående skogsvårdsafgifter; förordning angående åtgärder till förekom- 
mande af öfverdrifven afverkning å ungskog inom Västerbottens och Norrbottens 
län samt lag om ändrad lydelse af I $ i lagen den 25 april 1889 angående tiden 
för nyttjanderättsaftals bestånd, alla af den 24 juli 1903. 
Därpå följa kommentarier till ofvannämnda författningar. Dessa kommen- 
tarier äro hämtade ur riksdagens utskottsbetänkande och förhandlingar. Ingalunda 
se vi alltså häri uttryck af en enskild persons lagtolkning. 
Först med följande afdelning, som emellertid till omfånget upptager större 
delen af boken, sid. 37—184. framträder författarens personlighet. Han lämnar här 
anvisningar för skogarnes skötsel, sedan han likväl främst besvarat frågan: »Huru 
stor virkesmängd kan uttagas med skogens bestånd?» Svaret erhålles genom att 
först beräkna den växttid, som för skogen är lämpligast och mest ekonomisk, samt 
därefter beräkna årshyggets areal och virkesmassa. Denna senare är skogsafkast- 
ningens belopp, vid hvilket man bör fasthålla, vare sig afverkningen sker genom 
beredningshuggning, trakthuggning eller blädning. 
Härefter lämnas en redogörelse för hvar och huruledes afverkningarna skola 
göras, och därpå skärskådas den ofta omstridda frågan: »Bör skogen blädas eller 
afverkas traktvis?» I det svar, som lämnas, spåras mera förkärlek för trakthugg- 
ning, än hvad man i många andra fall under senare åren funnit vara händelsen 
äfven hos dem, som uppvuxit under trakthyggesbrukets gyllene dagar. Författaren 
lämnar goda och tänkvärda skäl för sina åsikter. 
Under skilda afdelningar få vi vidare veta, huru man förfar vid trakthugg- 
ning, vid traktblädning och vid timmerblädning, för att med en förståndig skörd 
af skogens produkter erhålla återväxt. 
Denna återväxt eller ungskog hafva vi senare att vårda under växttiden, hvil- 
ket sker genom röjnings- och rensningshuggning, genom hjälpgallring, genom ljus- 
huggning och genom uppkvistning. Åt enhvar af dessa åtgärder ägnas en särskild 
afdelning. 
