124 EUG. HEMBERG. 
invandring, utveckling, strid för tillvaron, aftyning och försvinnande, 
utan äfven sådana, hvilka i nutiden påtrycka &kulturtallen inom samma 
trakter en dekadant prägel. 
De förra bilda en komplicerad väfnad af faktorer, bland hvilka 
klimatförhållanden och en påträngande ny vegetation spela hufvud- 
rollen. 
De senare bestå dels i det nu mera härskande hafsklimatets ogynn- 
samma återverkan på tallorganismen, dels i vissa ståndorters urartning 
genom människans devasterande åverkan, samt till icke oväsentlig del i 
ett felaktigt och kritiklöst urval af det vid tallkulturerna använda fröet. 
Vid försök till utredning af de faktorer, som förorsakat den ur- 
sprungliga tallens utplånande från betydliga områden, framställer sig 
själfmant frågan, hvarför denna företeelse endast omfattar Europas västra 
och nordvästra låglandstrakter. Härpå kan svaras: därför att dessa 
trakter under senare postglaciala tider kommit under inflytande af det 
milda hafsklimatet, hvilket småningom verkat urartande på den spon- 
tana tallvegetationen, men därjämte gynnat ekens, bokens och männi- 
skans invandring, utbredning och förstörande inverkan på densamma.? 
Redan under jämförelsevis tidig postglacialtid vandrade eken och 
människan utåt Europas västra och nordvästra låglandstrakter; här ut- 
bredde sig äfven tidigt jordkulturen: under stenåldersfolkets tid på tall- 
skogens bekostnad, under brons- och järnålderns på ek- och boksko- 
gens, och ännu i dag äro samma trakter de skoglösaste, men äfven de 
folkrikaste inom Europas tempererade delar. 
Äfven inom den del af vår nord, som företrädesvis gynnades af 
det milda hafsklimatet (syd- och västkusten), invandrade och utbredde 
sig eken och troligen samtidigt människan, och från dessa kusttrakter 
spredo sig båda inåt och uppåt Skandinavien. Men jordkulturen 
och befolkningsnumerären ha äfven i dessa trakter uppnått sin högsta 
intensitet inom landet. — 
De faktorer, som i hufvudsak hafva åstadkommit den ursprungliga 
tallens utträngande från zonen I, synas vara följande, nämligen: suc- 
cessiv klimatförändring från borealt och nordligt tempereradt till hafs- 
klimat, försumpning, ekens invasion, litorinasänkningen och människans 
förstörande inverkan. — 
Det lider intet tvifvel att tallskogens pioniärer inom nuvarande zon 
I närmast efter istiden ägt den subalpina eller tundratallens torftiga 
habitus. 
1 Under liknande västliga och milda eller sydliga och torra kiimat räddade sig tallen 
— där markens relief det tillät — uppåt bergen med dessas kontinentala klimat, ringare 
löfskogsvegetation och svagare befolkningsintensitet. 
