TALLENS DEGENERATIONSZONER I SÖDRA OCH VÄSTRA SVERIGE. 12 
un 
Men under inflytande af den jämnt fortskridande klimatförmildringen, 
som småningom omdanade det subarktiska klimatet till nordligt tempe- 
reradt, närmade sig tallen alltmer sin fulländning, och under långa tids- 
perioder ägde zonen I, af uppgräfda tallrester att döma, typiska tall- 
skogar såväl till habitus som virkeskvalitet. 
Men klimatförmildringen fortskred intill en höjd, som med omkring 
2"/; grader öfversteg nuvarande årsmedeltemperatur inom samma trakter. 
När temperaturhöjningen öfverskridit en viss gräns, återverkade detta urar- 
tande på tallen. Att denna likväl af nämnda orsak icke i egentlig 
mening dukadt under torde vara visst, alldenstund hon i likhet med 
de flesta andra organismer äger förmåga att ackomodera sig efter de 
småningom inträdande nya klimatförhållandena. Men samma tempera- 
turhöjning, hvilken utgjorde villkoret för ekens invandring och uppmarsch 
mot norden, återverkade urartande på tallvegetationen, som med för- 
svagad motståndskraft och förkortad lifslängd nödgades inom vida om- 
råden vika för den påträngande ekvegetationen. 
Ur många skånska torfmossar upphämtas subfossila tallstubbar, 
hvilka vid närmare undersökning visa sin härstamning från dekadanta 
och tidigt afdöda stammar. Om äfven såsom misstänkas bör, när stubb- 
fynden anträffas i mossarnas egentliga torflager, försumpningen utgjort 
degenerationens orsak, så finnas likväl yngre, ekblandade torfmossar, 
vid hvilkas forna stränder och med rötter i grusmoränen anträffas klena 
tallstubbar, hvilka vid genomsågning visa så breda årsringar, att dessa 
med skäl kunna antagas utvecklade under ett klimat, hvilket liksom nu- 
tidens i dessa trakter forcerat tallens tillväxt i ungdomen på bekostnad 
af hennes lifslängd och virkeskvalitet. I allmänhet förekomma de gröf- 
sta tallresterna i mossarnas bottnar (fig. 2), samt de klenaste i deras 
öfre lager. Detta senare bevisar likväl endast, att tallen under fortsatt 
regeneration på mossen nödgats fortlefva under ständigt försämrade 
växtortsförhållanden af lokal natur. 
För öfrigt förmå ingalunda mossarnas subfossila tallrester att utgöra 
klara spegelbilder af klimatets fortskridande förmildring, emedan själfva 
den försumpade växtorten, genom ämnesfattigdom och värmebindning, 
motarbetat verkningarna af de för tallvegetationen mest gynnsamma 
klimatfaktorer. — 
Att tallen i Skottland fortfarande utvecklas till grofva dimensioner, 
hög lifslängd och god virkeskvalitet torde förklaras däraf, att hon i 
spontan form undandragit sig hafsklimatets urartande inflytande, genom 
att uteslutande välja sin ståndort på bergen, hvilkas klimat är nordligt 
tempereradt. — 
Naturen är ständigt underkastad föränderlighetens lagar, ofta åstad- 
