126 EUG. HEMBERG. 
kommas förändringarna genom människans åtgöranden, stundom likväl, 
sua sponte, af naturens egna omskapande krafter. 
De torfmossar, från hvilkas bottnar och lager i våra dagar hämtas 
upp den ursprungliga tallens rester 1 form af större eller mindre stubbar 
och rothvalf, hafva bildat sig i forntida sänken och dälder. Här växte 
tallen på själfva moränen, bildande slutna bestånd med sekelgamla stam- 
mar, innan den försumpning inträdde, som skulle döda beståndet, för- 
hindra eller försvaga dess regeneration och slutligen skapa en torfmosse 
af större eller mindre mäktighet. — Försumpningen inleddes af följande 
Fig. 2. Genomsågad subfossil tallstubbe, upptagen ur 1,5 m. djupt torfmosselager i södra 
Skåne. Sektionen (!/, af nat. storl.) visar det subfossila tallvirkets vanligaste textur 
i djupare mosslager. Årsringens radiala medelbredd 1,5 mm. 
orsaker: antingen uppdämdes något genom området flytande vattendrag, 
eller uppstod förtätning och ogenomtränglighet i den ursprungligt porösa 
undergrunden till följd af inträdda kemiska förändringar i densamma. 
Försumpningen torde äfven i allmänhet hafva gynnats genom dessa af- 
lägsna tiders otvifvelaktigt mycket fuktiga klimat!. 
Sumpbildningens förlopp, som ännu till hufvuddragen kan studeras 
i Europas nord på båda sidor Bottenhafvet, var följande: Genom storm 
och själfgallring, säkerligen ofta äfven genom skogsbrand, utglesnade 
beståndet. De fallna träden jämte grenar och ris befordrade sumpmos- 
sornas utbredning, den friare insolationen gynnade mossornas trefnad, 
" Torfmossar hafva likväl äfven bildats genom vattenbäckens och sjöars successiva 
igenväxning af tarfbildande organismer. 
