140 GUNNAR ANDERSSON. 
Utan att tillmäta dylika approximativa skattningstal alltför stort 
värde, kan man dock tryggt anse dem visa, att öfver ?/. af de ju ganska 
omfattande, kronan tillhöriga barrskogarna bestå af gran och tager man 
landets hela skogsbestånd i betraktande torde proportionen blifva om 
möjligt ändå mera till granens favör. För oss särskildt värdt att obser- 
vera är den mycket ringa tillgången på tall. 
Det torde ännu knappast vara till. fullo insedt, hvilken betydande 
styrka våra skogar äga i konkurrensen ej blott med Österrikes, utan med 
åtskilliga andra träexporterande länders i rikedomen på detta utmärkta 
trädslag, i all synnerhet som tallvirkets prisvärde på världsmarknaden 
efter all sannolikhet kommer att i en framtid stegras i afsevärd grad. 
En noggrann undersökning af frågan om fillgången på med vår jäm- 
förlig tall inom världens skogar, torde från svensk skogsvårdssynpunkt 
därför vara högeligen betydelsefull för kommande tiders mera rationella 
skogsvård inom vårt land. 
Skogsvård och utbyte. 
Inom de skogrika delarne af monarkien synes exploateringen af 
skogen visa vissa likheter med förhållandena hos oss i det att betydande 
urskogsområden funnits och finnas, inom hvilka ingen afverkning ägt 
rum förrän på senare tider, sedan genom järnvägsanläggningar och i 
mindre grad genom flottleders upptagande, möjlighet beredts, att afverka 
och utföra skogsprodukter. Utmed dessa nyanlagda kommunikations- 
leder ha skogarna ofta medtagits i ganska hög grad, hvilket å sin sida 
gifvit anledning till uttalande af allvarliga farhågor för skogskapitalets 
rationella bevarande. Enligt samstämmiga uttalanden af flera sakkunniga 
personer, med hvilka jag vwvid olika tillfällen härom samtalat, har jag 
dock fått det bestämda intrycket, att skogstillgången i Österrike 
i dess helhet icke med den nu rådande afverkningen medtagits 
hårdare än med ett förståndigt uthållighetsbruk är förenligt. 
Betonas bör emellertid, att inom vissa trakter en rofafverkning skett och 
sker. Nu nämnda åsikt om skogstillgångens förhållande till afverkningen 
gjorde sig också från alla sidor gällande inom det utskott af Österrikiska 
parlamentet, som vid tiden för min vistelse i Wien förhandlade om före- 
slagna trävarutullar och till hvilket sammanträde inkallats ett antal sak- 
kunnige. 
Att skogen ej medfarits värre än fallet är, torde bland annat, ehuru 
kanske i ringare grad, bero på den ganska stränga sedan 1852 existerande 
lagstiftningen för vården af enskildas skogar, samt på att så betydande om- 
råden af den enskilde tillhöriga skogsmarken legat i sådana stora skogsägares 
