152 INRE FROSTSPRICKOR. 
på den under sommaren ur kambiumlagret afsatta nya vedringen som 
på den oskadade delen af trädet, hvilket har till följd, att de nybildade 
delarna nära sprickan först antaga en parenkymatisk karaktär. 
Detta är å figuren antydt genom punkter. I naturen angifves det 
genom en brun färgton hos väfnaden. Minskningen af trycket har se- 
dan under den fortsatta vedbildningen till följd en ökning i tillväxten, 
hvarvid sprickans båda kanter ganska ofta växa tillsammans med hvar- 
andra. 
Om sprickan sålunda vuxit ihop, och det nybildade vedlagret öf- 
ver densamma endast är tunt och lätt åter söndersprängdt, öppnar 
sig sprickan åter redan följande år vid ringa köld. Men i regel växa 
ej kanterna samman, utan afsätta sig de ny- 
bildade lagren tätt intill hvarandra. 
Om under flera år de nybildade lagren 
på grund af ringa kyla ej blifvit sprängda, 
kan en frostspricka äfven för framtiden hålla 
sig sluten, äfven om sträng köld skulle in- 
träffa. 
Det är en känd sak, att röta hos virket 
befordras genom sprickor, som upprepade 
gånger öppna sig och lämna tillträde till luft, 
vatten och svampar. 
Fig. 1. Öppen frostspricka, hvil- Jag har varit i tillfälle att hos en cirka 
ken uppstått i en gammal silfver- ;20-årig undertryckt silfvergran lära känna 
gran vintern 1836— 87 och sedan 
NARE : et mycket intressanta frostsprickor, hvilka måsté 
åter öppnat sig hvarje vinter. Af- É E é 
ercknan a tomt BUSA 2 betecknas såsom »>inre frostsprickor». Den 
storl. ifrågavarande stammen, af hvilken ett tvärsnitt 
i naturlig storlek vid brösthöjd framställes i 
fig. 2, visar ett flertal upphöjda kanter eller lister, verkliga »>frostlister>, 
utan att barken på ett enda ställe visar någon yttre skada. På en af 
dessa frostsprickor hade blott den yttre barken under en längre dit 
varit sönderbrusten, och endast vid en frostspricka hade barken helt och 
hållet sprängts sönder. 
I det inre af stammen funnos talrika i radiens riktning gående frost- 
sprickor, som till största delen sträckte sig till en i det inre af trädet 
i periferiens riktning gående spricka eller blott befunno sig i tvärsnittets 
yttre tredjedel. 
Trädens bark fryser, som kändt är, vida svårare än vedmassan, eme- 
dan det i lefvande cellarna befintliga vattnet dels utgör beståndsdel af 
protoplasman och dels utgöres af cellsaft, och dessa lösningar hafva 
lägre fryspunkt än vatten. 
2; 
