TALLENS DEGENERATIONSZONER I SÖDRA OCH VÄSTRA SVERIGE. Vv 
fält, från bördig mark till utpinad, från räntebärande till räntelös voro 
hufvudsakligen följande, nämligen: ökadt virkesbehof genom befolkningens 
tillväxt, anläggning af betydande fästningar, danska kronans stegrade 
kraf på ekvirke för flottans behof, stark virkesexport, ökad jordkultur, 
afverkningarnas förande på ett planlöst sätt, uppdrifven pottaskbered- 
ning, som starkt decimerade bokskogarna, svedjebränning för extensiv 
sädesodling, ljungbränning för betesbehof, krig med däraf följande ved- 
och virkesbehof för arméer och fältläger, bygemenskapen med allmän- 
ningar, på hvilka s. k. »utegångshästar», getter, halfvilda får och ung- 
nöt drefvo betande omkring. 
Kreatursafveln, om äfven under extensiva former, var redan under 
medeltiden högt uppdrifven i Skåne. Sålunda kunde ärkebiskopen Adzer 
i Lund skänka en hel skeppsladdning smör till biskop Otto i Bamberg .' 
Plantförstörande utegångshästar omnämnas redan i äldsta skånelagen, 
liksom äfven betesnöt och ollonsvin: >»Tolf hors utgöra stod, tolf 
nöt kallas /jortk, tolf svin wrath.» 
Äfven stora get- och fårhjordar måste alltifrån medeltiden blifvit 
hållna i Skåne, alldenstund landgille stundom erlades i form af vadmal. 
Och det tyg (panni), som jämte kreatur ersatte penningar, var utan 
tvifvel hemmaväfdt vadmal!. Det var icke blott genom nyodlingar för 
sädeskultur, som ek- och tallskogen måste vika; i ännu högre grad ut- 
öddes ekskogen genom grässlåttern, synnerligast i »löfängarna», hvilka 
ursprungligen till största delen och på ej för syrligt läge varit slutna 
ekskogar. Sedan dessa utglesnats uppstod yppig gräsväxt, hindrande 
buskar blefvo afrödjade, gräset inskördades och alla uppspirande ek- 
plantor föllo för lien eller beteskreaturens bett. Denna grässlåtter i löf- 
ängarna har fortsatts intill vår tid och praktiseras ännu af jordtorpare. 
Skogsslåttern utträngdes först af ett intensivare jordbruk med gräsvallar 
och bevattningsängar. 
Förbrukningen af skeppsvirke till krigs- och handelsfartyg var redan 
för århundraden sedan stor i Danmarks stater, och från Skåne, Halland 
och Blekinge infördes betydliga mängder sådant virke. Danska auktorer 
anse, att marinens ekbehof varit en hufvudorsak till danska ekskogarnas 
förminskning”. I Frankrike erfordrades, exempelvis, i början af 1800- 
talet till ett krigsskepp på 116 kanoner 1253,000 kubikfot ekvirke, och 
till ett sådant på 74 kanoner 78,000 kubikfot”. I England beräknades 
åtgå för ett linieskepp med 74 kanoner 2,000 st. välvuxna hundraåriga 
ekar. För tillfredsställandet af den brittiska krigsflottans ekbehof vid 
YA. Cronholm 1. c. 
? Veterl. Waldberichte. 
> Young: Reisen durch Frankreich, 
