174 EUG, HEMBERG. 
Vid denna tid inföll äfven den spontana tallens minsta utbredning 
i Skåne. Enligt förut citerade karta af Buhrmann befinnes tallen till- 
bakaträngd till tvenne isolerade områden vid småländska gränsen, hvaraf 
det västra omfattade n. ö. delen af Örkelljunga s:n, norra delen af Röke, 
hela Fagerhults och Wittsjö socknar samt västra delen af Visseltofta 
socken. Det östra omfattade större delen af Örkeneds och nordöstra 
delen af Glimåkra socken. Inom Halland hade tallen undanträngts till 
småländska gränstrakten. 
Från och med denna tidsperiod börjar den undanträngda tallen en 
långsamt skeende återvandring: i Halland i västlig, inom Skåne i syd- 
lig riktning! Hennes frön spridas ut öfver ljungfälten, in i de utgles- 
nade ek- och bokbestånden, eller hamna i luckorna af de löfskogsbe- 
stånd, som genom kreatursbetning nedpressats till lågskog. Till denna 
lyckliga företeelse medverkade befolkningens efter krigstidernas slut till 
växande välstånd, hvaraf följde intensivare jordkultur, ängsrödjning, ute- 
gångskreaturens ersättande med hemfodrade djur, samt getstockens re- 
duktion till förmån för en mera gifvande och rationellare bedrifven 
fårafvel. 
Under 18:de seklets senare hälft inträffade äfven trenne för skogen 
viktiga epoker, nämligen börjande storskifte, flygsandsbindning och skogs- 
kulturer. 
Genom storskiftet — och dettas senare utveckling, laga skiftet — 
skedde utbrytning af de hopgyttrade bysamhällena, allmänningarna de- 
lades upp, inhägnade hagmarker ersatte utmarksbetena, den enskildes 
intresse riktades på vården af den utmarks- eller skogslott, hvartill han 
nu själf blifvit faktisk ägare. 
Väl ledde likväl laga skiftet mångenstädes till skogsförödelse, lik- 
som äfven den från 1831 åt kronoskatteinnehafvare meddelade tillåtelsen 
att tillösa sig ekskogen. Men i stort betraktadt var det hufvudsakligen 
de värdefullare ek- och bokskogarna, som därvid föllo offer för vinst- 
begäret, och den spontana tallvegetationen bredde sig ut öfver stånd- 
orter, som i sekler behärskats af löfskogen. 
Flygsandsbindningen började med sandens dämpande medelst ut- 
plantering af sandgräsen eller sådd af deras frön, och först efter dessa 
åtgärder skreds i allmänhet till skogskulturer, hufvudsakligen med tall- 
frö och i början genom kottarnas utläggning å sanden. 
Linné, som år 1749 företog sin skånska resa, beskrifver sandkul- 
turerna vid Engelholm, men dessa omfattade ännu endast flygsandens 
första bindande. Han besöker flygsandsfälten vid Åhus, Ystad, Barse- 
YI det föregående har omnämnts, att den spontana tallen i stort sedt fortfarande be- 
finner sig i tillbakavikande stadium inom provinsen Bohuslän. 
