180 EUG. HEMBERG. 
förete en ännu mera dekadant typ än de spontana beståndens under 
ogynnsamma förhållanden uppträdande återväxt. 
Gränsen (se fig. 1, h. 3, sid. 123) har dragits genom orter, hvarå 
spontantallens pioniärer förekommit, vare sig dessa uppträdt enstaka, 
bildat bestånd eller skogar. Sålunda utgöres gränsen å vissa utmarkslägen 
i Bohuslän och Halland af framskjutna, spridda tallindivider, å andra af 
smärre grupper eller bestånd, allt å ljungmark. Somligstädes bilda inom 
nämnda båda provinser tallbevuxna bergsträckningar skarpa gränslinier 
mot bygden, medan i andra fall, såväl inom dessa provinser som mel- 
lersta Skåne, gränslinien omfattar de mest framskjutna tallindividerna i 
blandningsbestånd med ek, bok och björk. Ofta, synnerligast i södra 
Halland samt nordvästra och nordöstra Skåne, utgöres gränsen af mot 
kulturslätten skarpt begränsade spontana tallbestånd. 
Inom Göteborgs och Bohus län börjar den spontana tallgränsen vid Koster- 
fjorden, hvarest tallen förefinnes i Tjärnö socken ända ut till kusten, men där- 
emot ej på Kosteröarna. Med sydlig riktning fortlöper han vidare längs 
kusten mellan Resön och Galtö i Lurs socken, samt svänger därifrån ner 
längs den smala Sannäsfjorden i Tanums socken. Härifrån springer han öfver 
till fastlandet samt bildar en vid östlig båge mot Tanums sockens norra och 
östra gränser, intränger i Kville socken, fortlöper i sydvästlig riktning till grann- 
skapet af Kville kyrkoby, rundar St. Vrems skogskomplex, inträder i Bottna 
socken och antager sydlig riktning i socknens östra gränstrakt. Härifrån och 
med fortsatt sydsträckning inträder gränsen i Tossene socken, öfverspringer 
Abyfjorden, inträder med östlig sträckning i Bro socken, därvid passerande 
nordligaste delen af Herrenäset samt fortlöper sedan med östligt förlopp i 
Brastads sockens norra del. Därefter gör gränsen en tvär vändning mot sö- 
der förbi det skogrika Holma säteri, samt uppnår Gullmarfjorden c:a 3 kilo- 
meter söder om St. Bornö. Med fortfarande sydlig riktning inträder gränsen 
i Dragsmarks sockens västra del, passerar Flatön, öfverspringer Koljöfjärden, 
inträder på Orust och omfattar här Morlanda sockens nordöstra del. Söder 
om därvarande hemmanet Hålta beskrifver gränsen en östlig båglinie genom 
södra delen af Röra och östra samt sydöstra trakterna af Stahla socknar, och 
omfattar med en skarp båglinie ön Mjören. Sedan springer linien öfver 
Askeröfjärden, fortlöper i gränsen mellan Ödsmåls, Ucklums och Norums 
socknar för att sedan med sydlig riktning fortsätta genom västra delen af 
Spekeröds och med östlig genom nordöstra delen af Jörlanda socken. Inom 
Norums socken finnes ursprunglig tall endast på Stenungsön. Ön Tjörn är 
numera i saknad af spontan tallvegetation med undantag af förenämnda Mjören 
samt det å öns östra sida belägna Hakenäset. Från Jörlanda träder gränsen 
genom norra delen af Romelanda socken, öfverspringer Göta älf i trakten af 
Älfängen samt inträder i Ä/fsborgs län, med sydligt förlopp passerande meller- 
sta delarna af Starrkärrs, Bergjums, Partilleds och Råda socknar. Han fort- 
sätter sedan något öster om Rådasjön, öfverskrider Mallands gräns vid den 
lilla Nordsjön samt fortlöper med fortfarande sydlig riktning genom östra de- 
larna af Lindome, Älfsåkers och Tölö socknar, hvarifrån han böjer af mot 
Stensjön, närmar sig å bergen Fjärås kyrkoplats och springer öfver västra 
