182 EUG. HEMBERG. 
Det är naturligtvis icke uteslutet, att ej vid kommande specialstudium 
af ofvan angifna spontangräns densamma i mindre detaljer kan komma 
att korrigeras. ” 
Denna, å bifogade öfversiktskarta med litt. A betecknade linie, är 
intet klimatologiskt gränsvärde, utan är att betrakta som en historisk 
SLE 
I stort betraktadt yttrar sig kulturtallens degeneration inom zon I 
på följande sätt: 
Fig. 8. Slutet tallbestånd å mager, jämn sandmo 3 s. Skånes kust, uppkommet efter plöjning 
och sådd af tallkott i fårorna. Kotten inplockad från unga dekadanta bestånd af tyskt frö. 
Ålder 25 år. Medelhöjd 3 m. Diam.: gröfsta stamklass 10 cm., svagaste 5 cm. 
a) Zallbestånd härstammande från Västeuropeiskt frö (Västra Tysk- 
land, Frankrike, Belgien, Holland och Danmark). 
Mycket stark tillväxt i ungdomen, med däraf ofta förorsakad svagt sling- 
rande stamväxt (jämför fig. 4 o.9), mörk, skroflig bark, stark grensättning, yt- 
terst svag grenrensningsförmåga, samt tidigt afbruten höjdväxt. Allt efter 
ståndorten inträder beståndsaftyning och uttorkning vid 30—40 års ålder. 
Endast vedskog. Tvenne omständigheter kunna samverka till ett stegradt 
svaghetstillstånd, som åstadkommer beståndets död redan vid 15—20 års 
1 För värdefulla upplysningar angående spontangränsens lokala förlopp står jag i för- 
bindelse till hr jägm. m. m. W. Brorström, herrar e. jägm. G. Schotte, C. Lilliecrona, 
Peter Schmidt och E. von Porat. 
