TALLENS DEGENERATIONSZONER I SÖDRA OCH VÄSTRA SVERIGE, 183 
ålder. Dessa äro, dels fröhärstamning från starkt dekadanta tyska bestånd 
eller från inhemska sådana (se fig. 8), emanerande ur dåligt utländskt frö, 
eller från kottbärande nätt och jämnt manbara 135—20 års inhemska tall- 
buskar, ' samt dels fröets eller plantornas användning på ofruktbar stånd- 
ort, såsom flygsand med svag kapillaritet, samt ljunghedsjord med oxiderad 
ytbetäckning. Med påfallande svag rotbildning dödas ungbeståndet lätt 
genom uttorkning (stark, oersatt vattenafdunstning från barrorganen), 
hvarjämte dylika svaga bestånd äro predisponerade för angrepp af Dasy- 
scypha m. fl. delvis ännu ofullkomligt kända svamparter, hvilka medföra 
det försvagade beståndets tidiga undergång. 
b) Tallbestånd af frö från mellersta delen af nordtyska låglandet, 
eller från kulturbestånd i nedanbeskrifna zon II (jämf. kartan, fig. 1, 
sid. 123, h. 3) eller ock från i gränstrakterna mellan zonerna I och II 
befintliga spontana moderträd, hvilkas fruktifikation påverkats af frömjölet 
från närstående starkt dekadanta kulturbestånd af ursprunglig tysk eller 
inhemsk fröhärstamning från tyska bestånd: 
Stark tillväxt i ungdomen, rak, rottjock stam, mörk bark ända upp 
i kronan, vid grensättning, långsamt skeende grenrensning, hvarigenom 
grenstumparna blifva länge kvarsittande och invuxna. Tillväxten sättes 
tillbaka redan vid omkring 30 år och höjdväxten afbrytes vid samma 
ålder, hvaremot de öfre kransgrenarna fortväxa i snedt uppåtriktad ställ- 
ning. Från 30 till högst 350 år fortskrider beståndets själfrensning och 
utglesning till en grad, som slutligen upphäfver all jordränta. Ved och 
sparrskog. 
"Endast ett fåtal stammar med högre individualpotens förmår utväxa 
till klenare timmer. 
Hybridation mellan olika tallraser är en hittills icke uppmärksam- 
mad företeelse i våra skogars biologi. Sådan är dock påvisningsbar inom 
flera skånska och halländska skogar. Den spontana tallskogens bastard- 
återväxt inom dessa iakttagna bestånd, hvilka variera mellan 20—40 år, 
samt växa å jordmån och under exposition fullkomligt likartad moder- 
beståndens, antager äfven i fullslutet bestånd en dekadant habitus, lik- 
nande de i grannskapet befintliga eller stundom redan afverkade kultur- 
bestånden af tyskt-danskt frö. Redan vid 30—40 års ålder börja stam- 
marna inom dessa bastardbestånd att massvis uttorka på rot, hvadan 
totalafverkning nödvändiggöres för undvikande af jordränteförlust och 
markförvildning. 
1 En följd af det oförsvarligt okontrollerade läge, hvari vår skogsfröhandel befinner 
sig, är bland många andra oegentligheter äfven den, att kottinsamling opåtaldt får ske från 
knappt mer än manbara tallbuskar, hvilkas frö, om äfven grobart, likväl icke förmår gifva 
upphof till härdiga plantor och lifskraftig framtidsskog. 
