186 EUG. HEMBERG. 
och tempererade zoner blifva nämligen plantorna af förra slaget redan 
tidigt undertryckta. 
Kulturtallens dekadans inom zon I torde sålunda förorsakas af föl- 
jande, oftast samverkande orsaker, nämligen: 
a) Det milda hafsklimatet som med tidigt påbörjad och långt utsträckt 
vegetationstid samt starkt förkortad hvilotid anstränger trädets tillväxt i 
ungdomen på bekostnad af organismens lifslängd. Af denna tidigt på- 
började växtverksamhet emanerar äfven ovanligt starkt utbildad, men kåd- 
fattig vårvedszon i årsringen, hvadan kärnved antingen fullkomligt saknas 
eller endast finnes antydd å trädsektionen. 
Samma milda, fuktiga klimat befordrar utvecklingen och verksam- 
heten af den förstörande parasitära svampflora, som angriper och vege- 
terar i tallens rotsystem, i dess kambium och barrorgan. 
b) I allmänhet de sämre jordmånsarter: flygsand, torfartad ljunghed, 
humusarm inlandssand, exponerade bergslägen med förvildad mark etc., 
hvilka åt tallen upplåtas till växtplats. Å bättre jordbonitet öfverdrages 
marken ofta efter beståndsutglesningen (själfgallringen) af en inflyttad 
buskflora, eller ännu farligare af en tät gräsfilt, som upphäfver ytmar- 
kens porositet och därigenom indirekt åstadkommer beståndets dekadans. 
Å vissa ståndorter närmast strandlägget verkar markens salthalt tallens 
tidiga död. 
c) Felaktigt, kritik- och sorglöst, val af vid kulturerna användt tall- 
frö. Tyskt tallfrö af primär och sekundär härstamning är modern till de 
flesta bestånden; men äfven sådana af högnordiskt frö degenerera i kust- 
zonens klimat. 
d) Expositionen i hafsbandet och å andra vindlägen. Trädet lyder 
nämligen icke blott fysiska och kemiska, utan äfven formbildande lagar, 
dessa senare paralyseras genom stormens deformerande inverkan på tallen, 
och i detta fall verkar en mekanisk kraft, som allestädes upphäfver de 
gynnsammaste jordmånsförhållanden. 
Fr 
Innanför och i det närmaste parallelt med ofvan anförda zon I ligger 
en annan, (zon II) som begränsas af en linie, hvars sträckning i det följande 
beskrifves. 
Utgående från Bohusläns norra spets följer han riksgränsen längs Idefjor- 
den, inträder därefter i Nafverstads och Mo socknar, följande Bullarsjöarna. 
Med sydosilig riktning passerar han nordöstra gränstrakterna af Svarteborgs, 
Foss, Skredviks och Herresta socknar, samt fortsätter i trakten af Uddevalla, 
tvärt igenom Forshälla och Hjärtums socknar. I trakten af Lilla Edet inträ- 
der han i Älfsborgs län, passerar Foxerna, Alesköfde, Hålanda, östra spetsen 
af Skepplanda s:r, samt geromskär Östads s:n, öfverspringer sjön Mjörn, pas- 
serar Skallsjö och västra delen af Bollebygds s:n. Härifrän fortlöper han 
