188 EUG. HEMBERG. J 
I västra delen af Thorsås socken inträder gränslinien med nordost- 
lig riktning i Kalmar län, hvarest den uppnår kusten vid Kalmar sund, 
i hvilken trakt det milda hafs- och sjöklimatets direkta återverkan på 
tallen kan anses upphöra. Ty om äfven Östersjön är ett relativt stort 
vatten, förmår det dock icke att likt Västerhafvet influera på tallvege- 
tationen på nämnvärda afstånd från kusterna. Tillfrysande i sin norra 
och mellersta del verkar det afkylande på våren och därmed förkort- 
ning af skogens vegetativa verksamhet. Mellersta och norra delen af 
Östersjön med kringliggande länder befinner sig redan under kontinen- 
talklimatet och dettas verkningar. Vid närmare iakttagelser framträda 
likväl Östersjöns direkta inverkan på tallvegetationen i följande hänse- 
enden, nämligen, 
dels inom ett smalt kustbräm af 35—10 kilometers bredd, hvilket 
från Kalmar sträcker sig åtminstone upp till Nyköping. Å sedimentära 
djupa jordarter blir tallen inom detta bälte girvuxen, svallartad och kärn- 
fattig”; 
dels inom den stormexponerade strandremsan, hvarå tallskogen me- 
kaniskt deformeras. 
Emedan förutbeskrifna gränslinien (å öfversiktskartan betecknad med 
litt B) går genom trakter, hvarinom hafsklimatets verkningar på tallve- 
getationen upphöra, så är han att betrakta som ett klimatologiskt gräns- 
värde. Men till följd af gränstrakternas växlande relief, exposition och 
lokala förhållanden, bildar gränsen i verkligheten en starkt bruten linie, 
ehuru han å kartan gifvits ett rakt förlopp”. 
Det område, som af linierna A och B begränsas, utgör en >»öfver- 
gångszon > mellan den absolut degenererade kust- eller kulturtallen å ena 
sidan samt nordens typiska å den andra. 
Denna zons spontana tall karakteriseras nämligen af en från nor- 
diska artfränden skild habitus och vwvirkeskvalitet. Sålunda företer hon 
mera rottjock stam, starkare gren- och kronsättning äfven i slutet be- 
stånd, ofullkomligare stamrensningsförmåga och en lifslängd, som sällan 
uppnår ett sekel. Hennes höjdväxt upphör vid 40—530 års ålder, ofta 
tidigare, hvarvid äfven kronhvälfning och stark glesställning genom själf- 
gallring inträder. Oaktadt enskilda stammar med större lifskraft uppnå 
bjälkdimensioner (se fig. 6), reduceras likväl tillväxten i allmänhet från 
40:de året, stundom tidigare. Från 350—70:de året är densamma från 
ekonomisk synpunkt afslutad. 
1 Undantag tallen i kronoparken Böda, på därvarande varma berggrund af silurisk kalksten. 
> Utmedlingen af den klimatologiska gränsen grundar sig dels på förf:s egna under- 
sökningar och, där dessa ej räckt till, genom konsultationer med timmertummare i skogsdi- 
strikten samt med hrr virkeshandlare å Västkustens och Blekinges exportorter. 
