TALLENS DEGENERATIONSZONER I SÖDRA OCH VÄSTRA SVERIGE, 193 
trakt växtligaste och räntablaste framtidsskogarna. Ty hvarje tallras 
äger sina ekonomiska ljus- och skuggsidor, sålunda nordens sitt ut- 
märkta virke men svaga årstillväxt, söderns sitt dåliga virke men 
starka massproduktion. Från skogsfinansiell synpunkt äro de dock af lika 
värde. De rasegenheter, hvilka naturen beträffande skogsvegetatio- 
nen under långa tidsperioder frambringat, kan nutiden icke med ett 
slag omdana, om äfven emellan de sekulära trädorganismerna och 
annuella sädesväxterna i detta hänseende finnes en tydlig analogi! 
Dessa sanningar skola en dag blifva fullt erkända som viktiga 
hörnstenar för den praktiska skogshushållningen och ekonomiska skogs- 
föryngringen. 
Slutligen må framhållas en omständighet, som inom båda degenera- 
tionszonerna spelar en verksam roll vid tallskogens dekadans, nämligen 
Fig. Ir. Sektion af Fig. 12. Sektion af tall- Fig 13. Sektiont an tall- 
fossil tallstubbe i virke från zon II virke från zon II 
i södra Skåne. i Skåne. i Halland. 
Fig. 11—13. Fot. vid Statens Skogsförsöksanstalt af Henrik Hesselman, !/, naturlig storlek. 
trädens vinterhvila. Denna verkar nämligen i så måtto ogynnsamt, att 
organismen därunder står försvarslös gent emot de fiender, hvilka under 
hafsklimatets milda vintrar nästan utan afbrott fortsätta sin förstörande 
verksamhet på densamma. Sådana fiender äger tallen i svampmycelierna 
ar släktena Agaricus, Peridermium, Peziza, Ceoma m. fl. 
I mer eller mindre utpräglade kontinentalklimat afbrytes däremot 
dessa fienders verksamhet under tallens vinterhvila, för att först åter- 
upptagas med den senares ånyo påbörjade vårarbete för lif och försvar. 
pd 
[LJ 
De praktiska resultaten af ifrågavarande studie torde i korthet 
kunna formuleras sålunda: 
Ian VA I 
Tallen bör för forstligt ändamål endast odlas så att säga för nöds 
skull, exempelvis å flygsand och andra ofruktbara ståndorter, eller ock 
