OM BETYDELSEN AF SKOGSFRÖETS GEOGRAFISKA HÄRSTAMNING. 203 
sig genom en hastigare tillväxt, och det synes, som de hade längre 
men ofta finare och spetsigare barr. 
ro 
Så länge vi sakna några snarlika försök hos oss med skogsfrö 
från olika trakter af vårt så vidsträckta land, frestas man att af de 
österrikiska försöken draga några slutsatser. Dessa försök hafva i 
påfallande grad visat, huru plantornas storlek aftaga efter moderträdets 
ståndortshöjd öfver hafvet eller nordliga läge. Hvilkendera af dessa 
faktorer, som inverka mest på plantornas utveckling, är dock ännu 
oafgjordt. Bäst är ju alltid, såsom författaren af föregående uppsats 
»Tallens degenerationszoner i södra och västra Sverige» framhållit, att 
använda skogsfrö från trakten — själfsåddens styrka i förhållande till 
skogskulturen är nog hufvudsakligen att söka däri, att frö från trakten 
får framalstra de nya bestånden — men det gifves dock tillfällen, då 
man af en eller annan anledning nödgas tillgripa köpfrö från andra 
trakter. Då t. ex. fröåren inträffa så ytterst sällan i Norrland och, när 
så är förhållandet, ej alltid med grobart frö, tvingas nog ibland skogs- 
odlaren därstädes att använda frö från något sydligare trakter. Det 
kan då ifrågasättas, huruvida ej ett frö från ungefär samma höjd öfver 
hafvet från ej alltför sydlig hemort är att föredraga framför det som 
alstrats å någon nordligare ståndort, men vid betydligt mindre höjd 
öfver hafvet. Man torde t. ex. kunna förutsätta med jämförande af 
respektive temperaturkurfvor m. m., att frö från det småländska hög- 
landet borde vara att föredraga framför det från Mälardalen och Upp- 
land, när det gäller skogsodlingar i södra Norrland. — Att förflytt- 
ningen af frö dock ej får ske allt för långt, t. ex. från Tyskland till 
södra eller mellersta Sverige, hafva en del mindre vällyckade kulturer 
i vårt land med tyskt frö allvarligt varnat för. Vid dessa skogsod- 
lingars utdöende har dock alltid tillkommit en särskild faktor, nämligen 
respektive sydländska plantors lätthet att duka under för en del svamp- 
sjukdomar. Särskildt synes den tyska tallen framför den svenska ut- 
sättas för angrepp af skyttesvampen (Lophodermium pinastri) och tall- 
kräftan (Peziza calycina). Antagligen äro äfven granar af tyskt frö 
mera hemsökta af den förödande rotticksrötan (Polyporus annosus) än 
vår svenska gran. Äfven om några direkta iakttagelser härom ännu 
ej föreligga, vinner ett sådant antagande i styrka, då man jämför denna 
rötas uppträdande i vårt land med dess kraftigare framfart i Danmark, 
där den ofta dödar angripna träd. 
