210 JAMES PAULI. 
bruket nu strängt tillämpas med hyggenas fullständiga »städning» 
genom uppbränning af därå befintligt ris och markbetäckning, örter, 
mossa, vissnadt gräs m. m., beröfva vi skogsfågeln lämpliga tillflykts- 
orter och goda förutsättningar för hans stams bevarande. Han har ej 
där något att skyla sina ägg och ungar uti. När sedan plantskogen 
sluter sig, får han visserligen ett tak öfver sig, men själfva marken 
blir fortfarande tämligen bar, då ungskogens skugga icke släpper fram 
någon vegetation på marken, hvarest barraffallet bildar en ödslig och 
ogästvänlig yta. Och så blir det i hufvudsak allt framgent, äfven i 
den vuxna skogen. Skogsskötseln, sålunda drifven, förvägrar skogs- 
fågeln öfverallt häckplatser och behöfligt skydd och drifver honom 
bort till mindre välskötta, ja vanvårdade skogar, där hyggena nog 
gifva honom en bättre fristad för de äktenskapliga och moderliga om- 
sorgerna, men kanske icke tjufskytten eller ägaren under jakttiden! 
Taga vi så smärre hyggen och sålunda desto flere inom skogen samt 
ordna deras skötsel så som jag nu föreslagit, så torde tjäderns och 
orrens anspråk kunna väl tillgodoses, utan att vi i forstligt hänseende 
blifvit lidande, men snarare vunnit fördelar. 
Hvad vi sålunda göra för skogsfågelns bästa kommer ock vår 
gemensamma vän /Aaren tillgodo z lika hög grad. Han trifves utmärkt 
bland ris å hyggena, i synnerhet när detta är hopfördt i högar och 
harens »förhoppningsfulla plantor» hafva i riset en förträfflig tillflykt 
undan mycken vedermöda och förföljelser från efterhängsna fiender. 
Man klagar öfver det vildas aftagande, men månne icke den 
rationella storstädningen i skogen äfven bidrager till detta sorgliga 
förhållande?! Jag är öfvertygad därom! 
Vi kunna emellertid hoppas att få en god hjälp för jaktvårdens 
höjande och vildtstammens förkofran genom att så långt möjligt är 
skona hyggena för eld. 
Kloten i mars 1904. 
