234 J. O. AF ZELLEN. 
gjord skogsundersökning hos öfverexekutor — Konungens befallnings- 
hafvande — utverka ett likartadt förbud. I bägge fallen upphör för- 
budet, när skogsinnehafvaren ställer pant eller borgen för skogsvårds- 
atgärderna, d. v. s. »för skogsmarkens återställande i skogbärande skick>. 
Det är antagligt, att ett sådant afverkningsförbud skall för lagens behöriga 
iakttagande verka kraftigare, än utsikten af ett fällande domstolsutslag. 
Där återväxten ej uppenbarligen äfventyras, kan afverkning af skog 
bedrifvas utan någon som helst inskränkning. Lagen medför således 
ej obligatoriskt den nuvarande skogens bevarande. Visserligen synes 
Riksdagen tänkt sig möjligheten af att hejda en pågående förödande 
skogsafverkning, ty i Riksdagens skrifvelse framhålles att, om ingripan- 
det hade detta syfte, ett af domstol meddeladt afverkningsförbud ofta 
komme för sent. Härmed skulle då afses de s. k. rofhlyggena, för 
hvilkas omedelbara förhindrande påkallas kvarstad genom öfverexekutor. 
Hvilka åsikter man än hyser om lagens effekt, så i ena som andra 
afseendet, kan det dock ej förnekas, att en viktig princip genom denna lag 
blifvit fastslagen, den att skogsinnehafvaren har skyldighet att fram- 
bringa skog i den afverkades ställe. De nya skogslagarne innehålla för 
öfrigt åtskilligt annat, som bör främja skogsvården i landet. Utan att 
uppehålla oss vid lagen om skyddsskogar, torde den största uppmärk- 
samhet böra fästas vid förordningarna om skogsvårdsafgifter och skogs- 
vårdsstyrelser.  Skogsvårdsstyrelserna skola representera (efter skogs- 
kommittén) det lefvande samfundsorgan, som öfvervakar den enskildes 
skogshushållning och på samma gång kan verka understödjande. Dessa 
styrelser skola ersätta den abstrakta regeln, som möjligen kunnat in- 
rymmas i en skogslag, och deras betydelsefullaste uppgift är således ej 
att vara polismyndighet, utan att verka såsom centralorgan för alla 
sträfvanden att höja den enskildes skogshushållning. Det är på frivil- 
lighetens väg som de största resultaten skola ernås. Uti kommuner, 
som sådant önska, tillsättas skogsvårdskommittéer. Skogsvårdsstyrelse 
skall anställa en forstligt bildad man såsom biträde, som skall lämna råd 
och anvisningar åt skogsinnehafvare om afverkningar, skogsodlingar 
m. m. Skogsvårdsstyrelse skall bevilja bidrag till och utföra skogs- 
odlingar, tillhandahålla skogsfrö och plantor m. fl. åtgärder för skogs- 
vårdens främjande. Gifvet är att alla dessa uppgifter ej kunna fullgöras 
utan stora kostnader, och det är för att bestrida dessa, som skogsvårds- 
afgifterna tillkommit. Med pengar kan man åstadkomma mycket; om- 
kring 700,000 kronor beräknas årligen inflyta såsom skogsvårdsafgifter, 
däraf den största anparten för användning i de norrländska länen. Det 
är genom allt detta som med de nya lagarne kan förväntas ett omslag 
1 skogsvården. 
