Pa 
SKOGSLAGSFRÅGAN. 239 
För vår vanliga skogsmark är trakthuggning med fröträdsställning 
af tall den bästa afverkningsmetoden. I de allra flesta fall lyckas själf- 
sådden väl, om hvarje hygge ej. göres större än 1/> å 1 hektar och ej 
flera sådana än 5 a 6 intill hvarandra, samt om markberedning å dem 
företages i rätt tid. Gifvet är, att ett tillräckligt antal fröträd eller rättare 
en tillräckligt stor kvantitet fröträdskronor måste finnas för fröproduktion. 
Ju bättre och större fröträdens kronor äro, dess mindre antal träd be- 
höfvas, och tvärtom (jämför fig. 3). I vanliga fall erfordras 60 å 100 
träd per hektar, men 2/, å '/2> däraf, om kronorna äro stora och marken 
gynnsam för själfsådd. 
För att bereda det själfsådda fröet en lämplig groningsbädd, så att 
den späda plantroten erhåller fäste i jorden och kan ur denna hämta 
vatten och annan näring för plantans utveckling, bör med marken så för- 
faras, att densamma täckande skogsafskräde, såsom ris och grenar, 
äfvensom mossa och risväxter bortskaffas. Som bekant göres denna 
markberedning hos oss vanligen genom s. k. risbränning. 
Att uppbränna riset vid så torr väderlek att skogsmullen förstöres, 
kan ej vara tillrådligt, men det verkar ej till någon skada, om mossan 
på stenar eller mindre berghällar uppbrännes. Våren är i allmänhet den 
bästa tiden för bränningen. Man bör ej långt i förväg plocka riset i 
högar, utan göra detta arbete helst omedelbart före eller t. o. m. sam- 
tidigt med att bränning företages. Riset torkar bättre då det ligger 
spridt. I sammanhang med risbränningen nedhuggas marbuskar och 
enstaka stående ungträd. Företages denna markberedning strax före ett 
inträffande fröår — således när tallkottarne äro i sitt 2:dra år — ernås 
de bästa resultat af själfsådden. Hyggena må alltså gärna ligga oröjda 
intill dess ett fröfall är att förvänta till följd af en riklig kottsättning. 
Först då är det skäl att öppna marken till groningsbädd. Visserligen 
kantudetötet stertsomivanvard nar s a 4 hyggen fa ligga orojda, men 
därigenom hindras gräs och andra markvaxter att under tiden slå an 
och frodas. Fördelarne af ett dylikt behandlingssätt af hyggena kunna 
iakttagas på Söderfors bruks skogar. Stor påpasslighet med afseende 
a tiden för risbränningen har där iakttagits under den tid aflidne jäg- 
mästaren Normelli därstädes var skogsförvaltare. Ungskogarnes här- 
stammande från vissa fröår kan nu noggrant beräknas. Lindedahls- 
skogen öster om landsvägen mellan Älfkarleby bro och Tensmyra 
påpekas som en lätt tillgänglig trakt för den, som vill iakttaga huru 
själfsådd lyckas, om röjningen företages omedelbart före fröfallet. 
Bränning är dock ej lämplig, om gran i större utsträckning önskas 
1 det nya beståndet. Ej heller på bergig eller steril mark är bränning 
att rekommendera. 
