SKOGSLAGSFRÅGAN. 243 
stå härliga och täta, att skogarnes beskaffenhet skulle bli sämre. An- 
ledningen till misstron i detta afseende får kanske sökas i att tyskt frö 
blifvit användt vid en del af de första kulturerna i vårt land, och det är 
ju beklagligt, att så äfven kunnat ske för några år sedan. Numera, 
efter införandet af tull på barrträdsfröet, är ju den farhågan utesluten. 
Hvad beträffar den andra invändningen, så är det ju gifvet, att skogs- 
odlingen drager en utgift, som till en del uteslutes, där själfsådd snart 
kan förväntas. Om skogsodlingskostnaderna betraktas såsom utgifter för 
att bibehålla och öka produktionen, och beräknas å dem ej ränta på 
ränta, återgäldas de genom det större virkesutbytet. 
Den tredje invändningen mot skogsodlingen, att landets klimatiska 
förhållanden skulle lägga hinder i vägen, är nog gripen ur luften. Ej 
ens i Norrland saknas betingelserna. Mycket beror på, om man bär sig 
klokt åt. De torra vårarne och försomrarne påkalla en tidig sådd. 
Torra vårar förekomma för öfrigt nästan utefter hela östra kusten, kan- 
ske mest framträdande i Kalmar län. Vid senaste skogsmöte i mellersta 
Norrlands distrikt har man till och med förordat höstsådd. Man har 
framhållit mot höstsådden, att en del frö skulle bortsköljas vid snösmält- 
ningen på våren, och att arbetet skulle ställa sig kostsammare till följd 
af de då korta höstdagarne. Jag kan ej yttra mig om höstsåddens 
lämplighet i Norrland. Däremot är jag förvissad att, såsom mig med- 
delats, stora fördelar vinnas genom att göra markberedningen, således 
ruthackningen, på hösten före en blifvande tidig vårsådd (jämför fig. 
4).  Markberedningen kan utan olägenhet då göras tidigt, från början 
af september. 
Jag vill för min del framhålla, att skogssådd i Norrland går i all- 
mänhet bättre till, än i de öfriga landsdelarne. Plantor efter sådd blifva 
särskildt där kraftigare, än de själfsådda. Skadan af beteskreatur är i 
stort sedt mindre. Paåtagliga vittnesbörd om skogsodlingens framgång i 
Gäfleborgs och Kopparbergs län skola strax visas med några ljusbilder. 
Vid all skogsodling är det naturligtvis af vikt att ha tillgång på 
godt frö. Frö från Värmland och Småländska höglandet eller från Da- 
larne torde med fördel kunna användas långt norrut. Detta är af så 
mycket större betydelse som intervallerna mellan fröåren där kunna vara 
10 åa 15 år, och själfsådden alltså kan låta vänta på sig. Slutligen kan 
ett fröår resultera i ganska stora kottar med slöa frön. Sådant kan in- 
träffa jämväl söderut, men är ju, ehuru beklagligt, ej af så stor bety- 
delse, då fröår där oftare förekomma, än i de nordligare länen. I 
dessa senare trakter torde i stort taget saknaden af återväxt också i 
lika hög grad bero af bristande frötillgång som af huggningssättet. 
Mångenstädes är ljustillträdet alldeles tillräckligt för plantornas ljusbehof. 
