DISKUSSION. 231 
att tolka lagen på detta sätt, och detta särskildt med hänsyn till skogsägarne 
själfva. Där måste man se till, att lagen verkligen ingrepe, så snart afverk- 
ningen gått därhän, att det vore fara för att återväxt genom själfsådd icke 
skulle uppkomma, ty då måste återväxten där anses uppenbarligen äfventyrad, 
eftersom skogsodling där vore så godt som omöjlig eller åtminstone icke 
kunde göras för pris, som stode i rimligt förhållande till markens värde. 
Öfverjägmästaren Wallmo. Jag har icke mycket att för min del säga med 
anledning af byråchefen af Zelléns intressanta och väckande föredrag, men 
då dagens förhandlingar komma att inflyta i protokollet, skall jag be att få 
yttra mig i ett par punkter. 
Byråchefen af Zellén sade i sitt anförande, att björk och asp, då de 
förekomma på hyggen, icke kunna räknas såsom fullgod återväxt, utan att 
skogsvårdsstyrelserna då måste ingripa, enär aspen ruttnar vid 20—30 år, 
och man således icke kan hafva någon nytta af den. Hvad aspen beträffar 
kan detta vara sant, men hvad björken beträftar, så vill jag framhålla, att 
den på för henne lämplig jord växer i banko så fort som barrträden och 
lämnar vid kolning bättre kol än barrträden. Inom sådana trakter, där kol 
kan afyttras till järnverken, kan den tjäna järnindustrien till stor nytta. Likaså 
betalas den äfven bra på sådana orter, där den kan afsättas till vedbrand. Dess- 
utom veta vi äfven, att björken ofta är föregångare till tall och gran. Björken 
anser jag därför för så pass värdefullt trädslag, i synnerhet i mellersta Sverige, 
att den därstädes bör räknas såsom fullgod återväxt. För öfrigt synes det icke 
ligga 1 regeringens och riksdagens tanke, att vi med den nya lagen skola 
skaffa oss skog blott för export, ty det är här endast fråga om en återväxtlag 
och så länge det blott är fråga om att skaffa oss återväxt, kan björken räknas 
för god sådan. 
Vidare nämnde byråchefen af Zellén, att det vore svårt att skaffa skog 
genom själfsådd på hedmark. Jag har haft tusentals hektar sådan mark under 
min vård och har funnit, att det på sådan mark är lättast att få själfsådd. 
Jag vill vidare instämma med öfverjägmästaren Fredenberg uti, att det 
blir dyrt med skogskulturer och att man icke kan jämföra kostnaden eller 
åtgången af folk för afverkning af en viss trakt med kostnaden eller åtgången 
af folk för densammas kultiverande. De som i likhet med mig kultiverat 
stora områden, veta väl, huru svårt det är att få folk under den bråda vår- 
tiden, sedan snön gått af marken. På grund af den nya lagen blir det dock 
ingen annan råd än att vi måste kultivera, hvilket gör att vi få betala så 
mycket "mera. Att jag visserligen inser, att skogskulturen 1 många fall är 
enda botemedlet och enda sättet, hvarigenom vi skola få skog ånyo, torde 
bevisas däraf, att jag själf köpt aktier i fröklängningsbolag för att uppmuntra 
denna industri, men för den skull få vi icke glömma själfsåddens betydelse 
utan på allt sätt verka för att kunna bringa en god sådan till stånd öfverallt, 
där sådant är möjligt. De vackra skioptikonbilder, vi här nyss hafva sett, 
synas hafva ingifvit byråchefen af Zellén den tanken, att allt skall blifva godt 
och väl för framtiden med enbart kultur, och herr byråchefen synes till på 
köpet vilja framhålla, att vi skulle få vackrare skog i framtiden genom att 
enbart hålla på med kulturer: Jag för min del tror icke därpå. Vi hafva 
sett, huru det gått med skogarna i Tyskland. Men det finnes dock ställen 
där ännu, hvarest man kan få se, huru tallen har sett och bör se ut. I en 
skog söder om Frankfurt am Main visade man mig en gång en grupp tallar 
