DISKUSSION, 255 
visst skyddselement mot skogssköfling. Saken är af så ofantligt stor vikt, och 
mycket beror på skogsvårdsstyrelsernas intresse och energi och huru de upp- 
fatta sin ställning, och det har varit allas vår önskan, att skogsvårdsstyrel- 
serna hufvudsakligen skulle arbeta på att söka verka för ett lifligare intresse 
för skogsvården. Det beror således så mycket på dessa styrelsers samman- 
sättning och det intresse de hafva för saken samt på de tjänstemän, som 
äro ställda till deras förfogande. Man kan säga, att det är flera saker, 
som äro strukna ur kommitténs förslag, som det hade varit önskligt att hafva 
haft kvar, såsom att det hade anställts sakkunniga män hos de större skogs- 
ägarne och biträden hos de mindre. Jag skulle dock tro, att det af sig själf 
kommer att gå så, att det allt mer och mer blir allmänt, att de större skogs- 
ägarne skaffa sig biträde af sådana sakkunniga personer af den anledningen, 
att det blir mer och mer för hvar och en synligt och kunnigt, att skogen, 
väl vårdad, lämnar en afkastning rikligare än den förut gjort. Virkesprisen 
stiga, och de mindre dimensionerna betinga högre pris än förut, så att man 
icke behöfver vänta en mansålder. för att se sitt arbete lönadt. 
En sak, som en stor del af kommitténs ledamöter önskade skulle åläggas 
de större skogsägarne och bolagen, hade äfven varit af stort intresse att få 
införd, och det var, att dessa skulle ingifva relation öfver afverkningen under 
det gångna året, så att man på detta sätt kunnat få till stånd en statistik, 
huruvida öfverafverkning ägde rum eller icke. Det är synnerligen svårt att 
göra sig någon verklig föreställning om, huruvida öfverafverkning sker på de 
större skogarna eller icke. Om man går tillbaka och läser kommittébetän- 
kanden sedan föregående tider angående årsafverkningen 1 våra skogar, så 
skulle vi efter de regler, som då uppställdes, vara reducerade till undergång, 
och dock synes det, som om skogstillgången icke skulle minskas. Jag tror, 
att man famlar i det ovissa, om man vill göra en beräkning om, huru stor 
afverkningen är i förhållande till tillväxten. För detta fall hade det varit 
nyttigt, om man fått till stånd en föreskrift för de större skogsägarne att in- 
lämna en statistik, så att man fått en siffra för framtida beräkningar. 
Jag vill endast tillägga, att jag för min del gläder mig åt, att lagen 
blifvit sådan den blifvit, om den också icke i allo blifvit sådan skogsmännen 
skulle önskat den, och jag är öfvertygad, att den kommer att bereda en god 
trygghet för våra skogar. 
Jägmästaren L. Hallgren. Då det uppställda diskusionsämnet bland annat 
berör 1 $ i lagen om vård af enskildes skogar, skulle jag vilja framhålla ett 
par synpunkter. 
Nämnda paragraf bestämmer: att afverkning ej må så bedrifvas eller 
efter afverkningen med marken så förfaras att skogens återväxt uppenbarligen 
äfventyras. 
terväxt kan äga rum på två sätt antingen genom själfsådd eller kultur, 
i första fallet genom å hygget kvarlämnade fröträd eller genom förande af 
" små hyggen med beräknad återväxt från den närstående skogen. 
I dessa båda fall är att märka, det strafflagens 24:de kapitel 3:e $ till- 
städjer hvem som helst rättighet att å annans skog tillägna sig barrträdens 
kottar (frö). 
Således, om en skogsägare för sin skogs föryngring, vare sig af intresse 
för sin egendoms goda ekonomi eller fruktan att drabbas af den nya skogs- 
lagens bestämmelser vid uraktlåtenhet för skogsåterväxtens befrämjande, valt 
