2506 DISKUSSION. 
det naturliga föryngringssättet och utfört det så, att en sakkunnig person kan 
säga: »Här är på ett förståndigt sätt sörjt för åstadkommande af en tillräck- 
lig skogsåterväxt», kunna resultaten af dessa med omsikt vidtagna åtgärder 
alldeles förintas, enär alla kottar (allt skogsfrö) kunna af hvem som helst sak- 
löst »annekteras». 
Då afverkningen föres, så att själfbesåning af den afverkade marken ej 
kan påräknas, måste kulturåtgärder, sådd eller plantering, vidtagas och att 
sådana äro nödvändiga, ej allenast å hundra tusental hektar gamla kalmarker, 
utan ock kommer att erfordras efter blifvande afverkningar, inser nog en hvar 
med våra skogsförhållanden förtrogen. 
Dessa kulturåtgärder måste alltid blifva dyrbara, ej minst på grund af 
svårigheten att anskaffa skogsfrö (kottar), hvarpå tillgången årligen, med skogs- 
afverkningens stegring, blifver allt mindre, utan ock genom fröprisens stegring, 
hvarom litet hvar nog har kännedom. 
Då alla skogsmän torde vara ense därom, att det tyska tallfröet ej bör 
användas i våra skogar, tro de dock icke, på goda skäl, att det tyska gran- 
fröet skall vara till men för dem. 
För att underlätta skogsodlingen och förminska kulturkostnaderna undrar 
jag om den lilla tullsats 1: 50 kr. pr kg. som nu är åsatt utländskt granfrö 
och hvilken väl ej afsevärdt skyddar någon betydande inhemsk industri, ej 
saklöst kunde afskaffas. Utmärkt granfrö kostar nu 1 Tyskland 1: 40 kr. pr 
kg. — och svenskt 4 kr. 
Jag har framställt dessa tvenne synpunkter för att, om de möjligen 
skulle finnas beaktansvärda, någon »intresserad>, som därtill äger rätt taga 
initiativ, ville söka ändring i anförda, nu gällande lagbestämmelse och tullstadga. 
Kaptenen de Verdier. Såsom ledamot af en af vårt lands skogsvårdssty- 
relser har jag med intresse tagit del af dagens förhandlingar, och jag får då 
först framföra mitt tack till föredragshållarne. 
Det är några spörsmål, som det vore af intresse att få ytterligare belysta. 
Den förste ärade föredraganden yttrade, att det erfordrades, om jag 
hörde rätt, 60—100 fröträd pr hektar. Strax därefter sades, att på brännor 
uppkommer den bästa återväxten, hvilket illustrerades med en skioptikonbild 
från Wattholma skogar. På denna bild förekom endast ett fåtal fröträd, 
men likväl en utmärkt återväxt. 
Skulle ett så stort antal fröträd som 60—100 erfordras, då verkligheten 
talade ett annat språk? 
För egen del förmodar jag, att 10—12 goda fröträd pr hektar är till- 
räckligt. 
En senare talare. sade ett sant ord; ett ord, som jag vill taga med 
mig hem och begrunda. 
Han uttryckte den förvissningen, att schablonmässigheten inom skogs- 
bruket försvunnit. 
Förhoppning härom borde alla hysa, äfven om den icke gränsade till 
förvissning. Fullkomligheten är svår att vinna. 
Den nya skogslagen kommer helt säkert att ställa så stora kraf på skogs- 
mannens omdöme och insikter, att skogshållning — fri från schablonmässig- 
heter, om de finnas — med stormsteg arbetar sig fram. 
Det har här talats för och emot skogskultur i Norrland och svårigheterna 
därvid. 
