OM SJÄLFBESÅNINGEN I SKOGARNA. 267 
Hurudana skola då själfbesåningsträden 
vara för att uppfylla dessa villkor? 
Redan förut hafva vi omnämnt, att tallen 
vid 15—20 års ålder frambringar grobara 
frön, ehuru dessa frön ej besitta den inne- 
boende energi, som de äga, hvilka härstamma 
från trad af mognare ålder, träd hvilkas ve- 
getativa lif nått sin kulmen, så att deras om- 
fångstillväxt reducerats till ett minimum. När 
så inträffar, inträder på allvar det fruktifika- 
tiva lifvet hos trädet; trädet är då, som man 
säger, fullt manbart och då först är det i 
tillfälle att hopa all sin kraft på den så vik- 
Ifrån att förut hafva 
ägt en mera pyramidalisk form, hvälfver sig 
tiga fruktsättningen. 
nu kronan, den antager, skulle man kunna 
säga, nästan pinieformen (se fig. 1), och rustar 
sig så med detsamma 1 ordning till sånings- 
bestyret, hvilket kan ske mera omfattande 
ju högre kronan sitter och ju mera hon är 
utbredd åt sidorna. 
kronan blifver det dessutom möjligt för kot- 
Genom denna form hos 
För 12 år sedan ställda 
fröträd, som ej kunnat beså mar- 
ken, då de ej äro typiska. De 
saknade t. o. m, kott denna vin- 
ter. Torups kyrkoherdeboställe, 
Halland. Fot. af förf. i mars 1904. 
Big: 25 
Fig. 3. Af brand för 15 år sedan 
härjad ljungmark, hvarå kvarstå en- 
staka kottbärande tallar. Dessa träd 
böra kvarstå, då de visat sig vid 
naturens urval härdiga mot brand. 
En del af ungskogen har nämligen 
uppbrunnit. Marbäck i Snöstorps sn. 
Halland. Fot. af förf. i mars 1904. 
tarna att komma i åtnjutande af den stör- 
sta mängd solljus, någonting som är all- 
deles nödvändigt för fröets fulla mognad. 
Sålunda beskaffade träd finner man mera 
sällan inne i de täta skogsbestånden, äfven 
om träden äro till åten komna. I skogs- 
kanterna och i öfrigt å de fria fälten träf- 
far man dem däremot. Oftast äro dessa 
fritt uppväxta träd fula att skåda, de kno- 
tiga grenarna, den ej alltid raka stammen 
med sin tjocka, skrofliga bark och den 
platta kronan förläna åt trädet ett oskönt 
utseende, helt och hållet afvikande från de 
i de täta bestånden under förstklassiga 
jordförhållanden uppväxta raka träden med 
sina delvis gulbarkiga stammar och sin 
pyramidformade lilla krona. Men dessa för 
mänskliga ögon så vackra träd äro icke 
alltid i samma mån som de förut skildrade 
