278 C. A. HOLLGREN. 
delar varit för handen, har återväxten ändå mången gång låtit vänta på 
sig, detta af samma skäl, som vi anfört rörande tallen, nämligen att 
fröträden varit abnorma och marken ej i det skick, att hon kunde be- 
fordra fröets och plantornas utväxt. Likasom hos tallen kan man 
äfven hos granen skönja, när det fruktifikativa lifvet på allvar har inträdt. 
Hon slutar då sin höjdväxt, hvarvid toppen blifver något afrundad. 
Efter den tiden torde hennes egentliga roll som själfbesåningsträd vid- 
taga, ty då besitter hon fröträdets typ. Då bör hon till besåningsträd 
användas. Att friställa henne 
ensam eller gruppvis bör dock 
ej, af skäl, som förut framhållits, 
ske, utan bör hon skyddad mot 
starka vindar vara placerad i 
skogskanter, så att hon kan få be- 
strålning från söder, hvarigenom 
fröet skall kunna påräknas nå 
ett större mått af mognad. Så 
ställda frögranar bör man vara 
rädd om, ty de kunna gagna 
ett större område som beså- 
ningsträd tack vare fröens stora 
spridningskapacitet, som kan 
verka å tusentals meter. 
Om än passande fröträd skulle 
kunna fås af granen (se fig. 10), 
så tyckes det dock vara svå- 
Fig. 10. 50-årig vacker granskog. I förgrun- rare att finna marker, hvarest 
den en äldre gran, som varit ett af besånings. själfbesåningen kan lyckas. Gra- 
träden för beståndet. Förr var här bokskog, i 2 
hvilken den nämnda granen fick uppväxa fritt nens frö, om man ej fäster sig 
och utbilda sig till besåningsträd. Ekås kommi- vid frökornens antal per kg., är 
nisterboställe, Torups socken, Halland. Fot. af i S IE 
förf. mars 1904. hälften så billigt som tallens 
och plantorna i plantskolan 
blifva friskare än tallens. Då vidare plantering af trädslaget i vanliga 
fall lyckas bra samt då den skog, man erhåller genom plantering, är 
något sånär lika god som den själfsådda, så synes själfbesåningen hos 
detta trädslag vara af en mera underordnad betydelse. AN platser, 
hvarest man har svårt att erhålla själfsådd återväxt, bör man taga vara 
på den återväxt, som vid det äldre beståndets afverkning kan finnas, 
om den nämligen är växtlig och af normal beskaffenhet, och icke ren- 
skrapa hygget med rubricerande »öfver en bank» af alla sådana plantor 
som marbuskar. Granens natur är ju att i början uppträda som under- 
