OM SJÄLFBESÅNINGEN I SKOGARNA. 283 
ten inträffa endast en gång om året, och tiden under mötet är dyrbar. Vi 
komma hit för att diskutera, men icke för att höra afhandlingar uppläsas. 
Vi äro mycket tacksamma för föredrag, men deras längd bör modifieras. 
Det måste vara måtta i allt. 
Beträffande påståendet af jägmästaren Hollgren, att urskogarna föryngras 
öfver stora fält åt gången genom åskeld och stormar, så är detta nog i an- 
nat än undantagsfall i strid mot hvad andra vetenskapsmän påstå. Direktör 
Holmerz och öfverjägmästare Örtenblad gjorde för åtskilliga år sedan vidtom- 
fattande undersökningar: i Norr- och Västerbotten för att utröna, huru naturen 
själf verkställde föryngringen i skogen, och de kommo till det resultatet, att 
urskogarna föryngrade sig gruppvis, och jag tror, att detta, i stort sedt, är 
öfverensstämmande med verkligheten. Alldeles nyss hafva vi ock i en ur- 
skogsbild från Mora sett en skymt af just gruppvis föryngring och en grupp 
äldre skog stående till vänster i bakgrunden. Jag tror således, att bästa sättet 
att föryngra skogen är att göra det gruppvis, hvarföre jag äfven arbetat på 
att införa denna metod i den moderna skogstekniken. 
Jägmästaren Hollgren. Såsom tillägg till min första replik får jag ytter- 
ligare nämna, att öfverjägmästare Wallmo en gång framhållit, att det talade 
ordet vore bättre än det skrifna (tryckta) och att därföre mitt anförande borde 
af honom kunna tolereras. 
Öfverjägmästaren Wallmo. Beträffande jägmästare Hollgrens med anled- 
ning af mitt uttalande om hans föredrag nyss gjorda anmärkning, att jag själf 
hade uppmuntrat till föredrags hållande genom mitt en gång uttalade på- 
stående, att det talade ordet verkade kraftigare än det skrifna, så vill jag 
svara, att jag fortfarande står fast vid detta mitt påstående, men samtidigt 
vill jag erinra, att jägmästare Hollgrens' nyss hållna föredrag icke var det 
talade ordet utan det skrifna. 
