288 A. WAHLGREN. 
förmärka någon dylik åverkan. Ett tiotal älgar förstöra icke 1/, hektar 
15—>20-årig tallskog om året. Men antag att de så göra. Värdet af 
ungskogen på detta 1/, hektar med skogsodling och ränta på ränta i 15 
är kan icke sättas högre än 30 kr. Återplantering af området kostar 
ungefär 20 kr., således i allt 350 kr. Af tio älgar kunna utan men tre 
skjutas hvarje år med ett saluvärde af 200 kr. Man får sålunda i detta 
fall en behållning af 130 kr. af sina älgar. Man kan då ha råd att 
afdraga ytterligare 50 för den skada djuren kunna åstadkomma å mindre 
torplyckor och slåtterlägenheter å skogen. Djuren återgälda sålunda i 
rikt mått den skada de göra. Endast den mindre skogsägaren, å hvars 
område älgarna stå om vintern men öfvergifva under jakttiden, och 
hvilken således ej får tillfälle utkräfva sin ersättning, han har skäl att 
beklaga sig. 
Rådjuret är mera ett lundarnas, de spridda skogsdungarnas och de 
öppna terrängernas vildt än ett den egentliga skogens karaktärsdjur. 
Det sätter liksom älgen värde på mossar och kärr, beväxta med snår 
och marskog, men uppehåller sig äfven i kulturskogens unga bestånd. 
Här kunna de anställa skada genom att afbita topparna af värdefullare 
löfträd, såsom ek och bok, men äfven gran och lärkträd. Dessutom 
förstöra bockarne enstaka telningar och plantor genom att feja hornen 
mot deras stammar. Löfträd och lärkträd angripas företrädesvis om 
våren, i löfsprickningen, granarna mest under vintern, då födan är knapp. 
Det är sålunda mest i de landsändar, där bok och ek ännu uppdragas, 
som rådjuren bli till förargelse, men deras åverkan 3 grankulturerna kan 
förmärkas äfven i gränserna mot dess utbredning norrut, ehuru den där 
torde vara af mycket ringa betydelse. Liksom älgen lämna rådjuren 
såsom jaktbyte god ersättning för den skada de åstadkomma. Intetdera 
af dessa djur göra så stor skada å kulturerna som vanliga beteskreatur, 
men för denna blundar man gärna, under det man skrufvar upp de 
vilda djurens öfver höfvan. 
Haren gör nästan ingen åverkan å barrskogskulturerna, men kan i 
planteringar af ädlare löfträd samt i plantskolor, där sådana uppdragas, 
blifva ett svårt skadedjur genom att afbita plantorna eller afgnaga bar- 
ken på telningarna. Oftast är det emellertid enstaka individer, som slå 
sig på sådant ofog, och dem kan man lätt göra sig af med. Jag har 
sett haren i åratal hålla till i omedelbar närhet af en öppen plantskola 
utan att göra nämnvärdt förfång därstädes. Då är tjädern värre för 
barrträdskulturerna. 
Tjädern förtär om sommaren, förutom hvarjehanda insekter, före- 
trädesvis bärrisens knoppar, skott och frukter, men om vintern nästan 
uteslutande tallbarr, hvilka han helst afbetar från fristående äldre träd. 
