SKOGSHUSHÅLLNINGEN OCH VILLEBRÅDET. 201 
Med anledning af ofvanstående föredrag yttrade sig vid årsmötet: 
Öfverjägmästaren Wallmo. Det är endast i ett par punkter, jag har nå- 
got att tillägga till jägmästare Wahlgrens utmärkta föredrag. Han påstår, 
att älgen föredrager asp framför tall. Ja, det är sant, och jag har därför 
också kommit till det resultatet, att jag tolererar älgen ur skogsvårdssynpunkt. 
Han gör visserligen skada på tallskogen, men däremot håller han aspen i 
schack, så att den skada, han gör på tallen, anser jag uppväges af den 
nytta han gör genom att kväsa aspen. 
En sak skulle jag vilja framhålla, som jägmästare Wahlgren ej vidrörde 
vid frågan om älgens skadegörelse. Det har af en talare förut här yttrats, 
att för att få en intensiv skogsskötsel till stånd, bör man anställa fasta skogs- 
arbetare. Jag har arbetat därpå i ett 20-tal år, men det är icke så lätt att 
åstadkomma, då skogsarbetet ofta kommer i strid med landtbruksarbete, ity 
att dessa skogsarbetare mången gång bli budade till landtbruket, då deras 
arbete bäst behöfdes i skogen. Men för att kunna låta dessa skogsarbetare få 
en, om ock knapp tillvaro på skogen, är det nödvändigt att, där älgen före 
kommer, hålla den inom vissa gränser. Den gör nämligen stor skada på 
dessa fattiga skogsarbetares små inägolotter. Vi hafva därför också sett, 
hurusom inom kronoskogarna jägmästarne fått tillstånd att hålla stammen inom 
behöriga gränser icke blott på grund af älgens skadegörelse på skogen utan 
äfven på grund af de skador den gör på de marker, som brukas af skogs- 
arbetare och arrendatorer och som äro absolut nödvändiga för deras existens. 
Hoffägmästaren von Eckermann. Då man gär i skogen och helst då man 
har sina hundar med sig, märker man lätt, 1 hvilket förhållande skogen står 
till villebrådet. I den mogna slutna skogen med dålig underväxt och för 
öfrigt klen markvegetation påträffar man i vanliga fall endast någon enstaka 
gammal tjäder och någon i mosslagarne stående älg. Så snart man åter 
kommit till ett med återväxt försedt hygge, där ju äfven i de flesta fall smärre 
gräsfläckar finnas samt tillgång på skogsbär, träffar man ofta både hare- och 
fågelkullar, som här hafva riklig föda att tillgå. — Hvad beträffar den skadegö- 
relse, älgarne enligt öfverjägmästare Wallmos förmenande skulle göra på tall- 
återväxten på hyggena, kan detta till stor del förhindras, om man i moss- 
och kärrlaggar inplanterar sticklingar af för älgarne aptitliga sälg- och vide- 
arter, något som jag själf försökt och kan rekommendera. 
Jäsmästaren Wahlgren. Mot öfverjägmästare Wallmos påstående, att jag 
skulle förbisett den skada älgen gör på de små odlade markerna i skogen, 
tillåter jag mig påpeka, att jag ju redan framhållit, att man från "den be- 
hållning, älgjakten skänker, sedan djurens skadegörelse å skogen godtgjorts, 
äfven kan ha råd göra något afdrag för den skada älgarna göra å de små 
inägorna. Dessutom kan man motarbeta densamma genom anläggande af 
foderremisser m. m., hvilka jag äfven i det föregående omnämnt, utan att 
dock vilja betunga mitt föredrag med detaljerade redogörelser härutinnan. 
Jägmästaren Hollgren. För att påvisa hvad haren kan göra för skada på 
skogen kan jag här visa tre bokstubbar', som blifvit ätna af haren vid trä- 
dens rot. I två af dessa fall hafva träden dödt ut därför, att barken afätits 
rundt omkring stammen. Ett s50-tal bokar voro sålunda mer eller mindre 
"En afbildning af dessa stubbar kommer möjligen framdeles att inflyta i tidskriften. 
Red. 
