204 GUNNAR ANDERSSON. 
med det praktiskt nyttiga och äfven med häfdvunnen slentrian. Sakta 
och omärkligt, alla predikningar tili trots, ändrar sig generation efter 
generation skogens karaktär, dess djur försvinna mer och mer, och snart 
kommer den dag, då intet öga mera kan få se ens den minsta fläck af 
den svenska urskogen. Så har det redan gått med en och annan af 
våra skogstyper, och så skulle det snart nog gå med alla. 
Det är därför några af skogens entusiastiska vänner ropat sitt halt 
och säga: »här måste bevaras några fläckar, som verkligen visa oss och 
våra efterkommande den svenska skogens utseende sådant naturen läm- 
nade det, och för dessa fläckar fordra vi absolut skydd; där får intet 
vare sig rationellt eller irrationellt skogsbruk bedrifvas, de skola blifva 
svenska nationens verkliga stora friluftsmuseer, dit vi kunna gå, lärda 
och olärda, för att se huru landet såg ut en gång och där vi kunna 
göra verkliga jämförelser mellan natur- och kulturskog». — Men då 
växtvärldens och egentligen äfven djurvärldens natur är sådan, att man 
ej kan med dessa verkliga friluftsmuseer förena de märkliga föremål i 
den lefvande naturen, som finnas spridda här och hvar öfver landet, 
erfordras att äfven dessa enstaka föremål skyddas, där de finnas. 
De kraf, som den moderna naturskyddsrörelsen ställer med hänsyn 
till skogen, äro sålunda i korthet: 
I. reservationer göras af nödig omfattning utaf alla karaktäristiska 
skogstyper i landet, fördelade öfver landets olika delar; 
2. skydd för enstaka i ena eller andra hänseendet märkligare träd- 
individ eller andra sällsynt förekommande skogsväxter. 
Skälen till dessa fordringar äro följande. 
1:0o All verkligt rationell skogsvård måste grunda sig på en ingå- 
ende kännedom om de produktiva skogsträdens lif och lifsfordringar. 
Men ett viktigt villkor för studiet häraf är att någonstädes kunna iakt- 
taga dem i verkligt naturtillstånd och ej blott tryckta under kulturens 
kalkylerande hand. Det kan möjligen sägas, att vi aldrig komma att 
sakna verklig naturskog hos oss. En sådan invändning är icke riktig. 
I England, Holland, stora delar af Tyskland m. fl. länder är den fullt 
ursprungliga skogen totalt försvunnen, och jag trotsar någon att i vårt 
eget land kunna påvisa någon enda hektar af människan ens någorlunda 
opåverkad ekskog. ; 
2:0 Det är och blir ännu mera ett ofantligt värdefullt och eggande 
undervisningsmedel att kunna föra in en flock lärjungar, de må nu vara 
från skogsinstitutet eller folkskolan, i ett skogsområde och kunna visa 
dem huru fosterlandet ursprungligen såg ut. Hos alla lager af samhället 
kommer intresset för den viktiga skogsfrågan och för skogens vård att 
stärkas därigenom att en hvar kan lätt nog göra en jämförelse mellan ur- 
