DISKUSSION. 317 
skogar i mellersta och södra Sverige. I Norrland gäller det att exportera 
skogsprodukter, under det att i mellersta och södra Sverige uppgiften är att 
bereda tillgång på skogsprodukter åt landets egna invånare å en vida mindre 
areal. Är det nu så, att skogsväsendet i mellersta och södra Sverige ter sig 
helt olika mot i Norrland, som ju icke alldeles kan förnekas, skulle det vara 
föga klokt att hafva blott ett institut i Norrland utan ställdes behof å ytter- 
ligare ett sådant för det öfriga landet, desto hellre som här kräfdes insikt i 
den mer intensiva hushållningens detaljer. I afseende å den roll, som må 
tillmätas praktiska undervisningen, står jag emellertid på en annan ståndpunkt 
än inledaren. För mig är det uppenbart, att forstmännen visst icke får lämna 
åsido praktiken, men är jag af den meningen, att man vid institutet förnäm- 
ligast bör verka för att utveckla elevernas omdöme. Har forstmannen fått sitt 
omdöme utveckladt, så kan han reda sig öfverallt. Har han däremot icke 
fått det, så förstår han sig icke på skogsskötsel, äfven om han går i skogen 
år ut och år in. Mycket, som där föregår, är och förblir honom obegripligt. 
Jag vill alltså påstå, att det icke är nödvändigt att hafva skogsinstitutet 
förlagdt i ett skogsdistrikt såsom t. ex. vid Kloten med dess 35,000 hektar 
skog, utan tror, att institutet kan ligga å slättbygd eller skogsbygd, dock 
icke så att det icke finnes något tillfälle för eleverna att under undervisnin- 
gens gång komma ut i skog. 
I vår tid är det tyvärr ganska vanligt, att de enskilde ställa såsom sitt 
mål en utbildning, som skänker utsikt till att snart förtjäna penningar, och 
de nå detta mål nogsamt genom att erhålla en viss säkerhet 1 praktiken. 
Så är det för juristerna, så är det för kemisterna och andra. Hufvudsaken 
är att komma ut i praktiken och förtjäna mycket penningar. Jag vill icke 
klandra den, som så gör, blott beklaga, att det vetenskapliga studiet ofta 
under inflytandet häraf kommer att ringaktas, likasom att slentrianen upp- 
höjes till doktrin. Näringens utveckling kräfver den senare, och det som 
gäller för individen, får icke äfvenledes gälla för staten. 
Den ärade talaren har vidare sagt, att skogsinstitutets förnämsta uppgift 
är att utbilda forstvetenskapen på nationell grund, och att detta icke vinnes 
genom att hämta exempel från Tyskland. Huru ett vetenskapligt studium 
utan exempel från Tyskland, ja från hela världen är möjligt, kan jag ej fatta. 
I hvarje fall hindrar detta ej, att man bör tänka speciellt på förhållandena 
i vårt land. Denna hänsyn å vår egen skogsvård anföres mot skogsinstitutet 
på dess närvarande plats. Jag tror emellertid, att man härvid tillmäter platsen 
alldeles för stor roll. I äldre tider syntes bäst att förlägga all fackundervis- 
ning invid elevernas framtida verksamhetsfält, så landtbruksinstitut på jord- 
egendomar. Det är likaledes ingen nyhet att förlägga skogsinstitutet på lands- 
bygden utan en återgång. 
Att hafva institutet här i Stockholm, synes mig så mycket mindre be- 
tänkligt som den, hvilken förestår skogsinstitutet, naturligen känner till, huru 
skogarna skola skötas i skilda delar af landet. Väljes han, såsom väl är 
antagligt bland landets mest teoretiskt bildade forstmän, torde emellertid kunna 
förutsättas, att han såsom vän af framåtskridande och mottaglig för intryck, 
esomoftast gör sig föreställning om det lyckliga af förändringar i det bestående 
med andra ord att goda, ja kanske ock dåliga hugskott förekomma i afse- 
ende på skogshushållningens handhafvande, ty teorien, såsom herrarne veta, 
skapar hugskott och äfven lust att i praktiken förverkliga dem. Den skog, 
