326 DISKUSSION. 
om skogsinstitutet kommer att vara förlagdt på samma ställe som hittills. 
Jag skulle vilja, att det vid skogsinstitutet funnes en professor 1 matematik, 
en professor i botanik, en professor 1 geologi och en professor i kemi, med 
professorer menar jag specialister. Men att kunna få sådana personer att 
slå sig ned på landsbygden förefaller mig emellertid vara svårt om icke 
omöjligt. 
Jag instämmer för öfrigt med intendenten Forssell i hvad han yttrade 
därom, att det, om institutet förlades t. ex. till Kloten, gifvetvis skulle blifva 
en försumpnhing, för att nu icke tala om att kostnaderna skulle blifva alltför 
stora. Hvad förläggningsorten således beträffar, så är det icke tvifvel om, 
att institutet måste ligga i Stockholm. Stockholm är likvisst Sveriges själ. 
Det har talats om den internering för eleverna, som skulle blifva en 
följd af institutets förläggning till Kloten. Det är, såsom äfven herr Forssell 
sade, icke nog med att bibringa eleverna fackkunskaper, utan de böra äfven 
få hyfsning. Jag tror att det gör dem godt att få vistas en tid i Stockholm 
och se något af lifvet. Jag skulle beträffande detta till och med vilja gå så 
långt, att jag säger, att, om vi hade råd, jag gärna skulle se, om det sista 
undervisningsåret kunde förläggas till Paris. Detta skulle bland annat föra 
det goda med sig, att eleverna finge en vidare blick samt lärde sig franska 
språket. Inledaren glömde bort två ämnen, i hvilka jag hoppas, att under- 
visning snart kommer att meddelas vid skogsinstitutet, nämligen tyska och 
franska språken. När man blir student, så kan man föga af utländska språk 
och dock veta vi, att skogsmännen kunna hafva nytta af att vara hemma- 
stadda i sådana. Är 1900 var en internationell skogskongress samlad i Paris, 
och jag hörde där starkt ifrågasättas att i den närmaste framtiden en dylik 
kongress borde förläggas till Stockholm. Men jag skulle då vilja se, huru 
våra herrar skogsmän skulle taga sig ut på en sådan kongress. Vältalig- 
hetens tystnad blefve nog stor. 
Jag anser sålunda för min del, att just med afseende på det, hvarmed jag 
inledde mitt anförande, nämligen att, då man tänker på den verkliga inne- 
börden af den teori och den praktik, som kan bibringas skogseleven, det 
enligt min åsikt icke kan vara tu tal om, att vi icke böra förlägga skogsin- 
stitutet i Stockholm. 
Docenten Grönberg: I min egenskap af lärare 1 naturvetenskapliga ämnen 
vid skogsinstitutet, torde det tillåtas mig att yttra några ord 1 denna fråga. 
Det är klart, att vi lärare vid skogsinstitutet under den senare tiden debat- 
terat denna fråga och sökt tänka oss in i densamma. Det föredrag, som 
inledaren med sakrik utredning höll, verkade emellertid på flera af oss som 
en öfverraskning, åtminstone förhöll det sig så, hvad mig beträffar. 
Vi hafva tänkt oss två möjligheter att lösa frågan, nämligen antingen 
att skogsinstitutet skulle förläggas i eller 1 närheten af ett kulturcentrum, och 
då naturligtvis helst i Stockholm, eller också att institutet skulle förläggas på 
en kronopark i landsorten. Vi ha haft att välja mellan dessa två utvägar 
och då vi tänkt oss in i frågan, så hafva vi icke, åtminstone icke jag, tänkt 
på den medelväg, som framställdes i inledningsföredraget. Det har också 
märkts på de föregående talarne, att de mycket flyktigt berört detta medel- 
vägsförslag. För min del får jag säga, att detta förslag — jag måste er- 
känna det — förefaller mig mycket litet sympatiskt. Jag kan icke tänka mig, 
huru det skulle kunna blifva något ordentligt samarbete mellan lärarne på de 
