DISKUSSION. 329 
bland lärarne som bland eleverna. Lärarne hafva haft svårt att följa med 
sin tid. En del hafva kunnat hålla sig uppe, andra däremot icke, och eleverna, 
särskildt de, som tidigare studerat vid universitetet, hafva varit missnöjda med 
den kasernering, som varit rådande — ty så måste man ju kalla det. Det 
har äfven visat sig, att direktörens för skogsinstitutet personliga intressen vid 
mer än ett tillfälle lagt sin prägel icke allenast på undervisningen utan äfven 
inåt — på utbildandet af elevernas omdömesförmåga och själfständighet — mera 
än som varit nyttigt. Dessutom har äfven andra omständigheter varit be- 
stämmande för frågans afgörande i Finland. Det ansågs omöjligt att skilja 
den forstliga undervisningen och det forstliga försöksväsendet, hvars upprät- 
tande står på dagordningen, från hvarandra, och det ansågs lika omöjligt att 
förmå vetenskapligt bildade personer att för hela sitt lif slå sig ned på lands- 
bygden, där de naturligen icke hafva tillfälle att utbyta åsikter och idka 
vetenskapliga studier i samma utsträckning som i ett kulturcentrum, eller dess 
närhet. 
Jag vill till sist framhålla, att under frågans utveckling i Finland få 
röster höjts för bibehållandet af institutet på dess nuvarande plats. Däremot 
hafva olägenheterna däraf blifvit starkt framhållna, och för de flesta har nöd- 
vändigheten af en förändring i detta hänseende redan länge varit klar. 
Öfverjägmästaren Wallmo: Jag skall endast bedja att få göra ett mycket 
kort tillägg till mitt föregående anförande. Jägmästaren Ringstrand torde 
hafva gjort ett stort förbiseende vid uppgörandet af det förslag, som han fram- 
ställde, nämligen då han ansåg, att, om en del af undervisningen förlades 
till Uppsala, kursen därstädes endast behöfde anslås till ett år. Såsom vi 
alla veta, behöfver den unge akademiske medborgaren, den unge studenten, 
som kommer till Uppsala, ett helt år för att blifva varm i kläderna. Han 
behöfver ett år för att gå omkring på lokalerna och profva punschsorterna. 
Först därefter i allmänhet börjar han tänka på sina studier. Om den ärade 
inledarens förslag skall accepteras, måste man således vara betänkt på att 
öka skogselevens studietid med ett helt år. 
Doktor Kempe: Jag trodde icke, att frågan om skogsinstitutets förläggning 
till landsbygden skulle röna så mycket motstånd, som här visat sig vara för- 
hållandet. Ehuru jag visserligen senterar ep del af de skäl mot institutets 
förläggning till landsbygden, som här blifvit framhållna, så kan jag dock icke 
finna, att dessa skäl varit hufvudsakliga och därför känner jag mig ej heller 
öfvertygad om olämpligheten af en dylik åtgärd. De skäl åter, som nyss af 
en finsk talare anfördes för skogsinstitutets i Finland förläggning till Helsing- 
fors, har jag icke alls kunnat sentera. För dylika skäl bör man icke bortse 
från hufvudsyftet med en förläggning af skogsinstitutet till landsbygden. Med 
hufvudsyftet menar jag, att vid undervisning i skogens vård och skötsel 
åskådningsmaterial finnes att tillgå, och jag behöfver ej för Eder, mina  her- 
rar, påpeka att den nutida pedagogiska uppfattningen i detta afseende är 
stadgad samt att åskådningsmaterial i alla de fall, där sådant kan anskaffas, 
anses nödvändigt för en fullständig insikt i det ämne, hvari undervisning 
skall bibringas. Särskildt i afseende på det botaniska studiet kan man ju 
häremot anmärka, att åskådningsmaterial finnes äfven i en stad, och jag för- 
nekar ej, att utmärkta herbarier äro att tillgå vid våra universitet, men jag 
hemställer, huruvida det ej ändock är vida bättre att idka detta studium i 
naturen än i ett herbarium. Att se en blomma växa och på själfva växt- 
Skogsvårdsföreningens Tidskrift, 1904. 2 
