DISKUSSION. 333 
hållanden, som stå i samband med min undervisning. De som varit med 
vid olika kronoparker, t. ex. Bjurfors, Malingsbo, Granvik, Ofvansjö-Tors- 
åker, hafva nog äfven kommit underfund med, att vid den ena kronoparken 
en sak, vid en annan kronopark en annan sak tilldrager sig största upp- 
märksamheten. Detta visar ju, att den praktiska undervisningen i skog och 
mark kan man icke få på ett ställe. Jag vill framhålla, att i skogsinstitutets 
nuvarande park här i Stockholm hafva vi med ett par undantag alla svenska 
skogsträd i fullväxta exemplar. Jag hemställer till herrarne, huruvida man, 
om man kommer till Kloten, kan få se fullvuxna bokar eller ekar eller 
almar. Det blefve nog icke möjligt att vid Kloten bibringa eleverna en till- 
fredsställande kännedom om t. ex. våra ädlare löfträd. 
Hvad samband mellan teori och praktik beträffar, så har jag varit i 
Tyskland och äfven deltagit i exkursioner därstädes. Där är det ordnadt 
så, att lärarne under sommaren hafva två timmar i veckan till exkursioner, 
men jag får dock säga, att vårt sätt att anordna saken är mycket bättre. 
Man hinner icke mycket på två timmar och då man hela tiden skall utgå 
från samma centrum, så hinner man icke längre än 7/, mil från platsen. 
Vill man emellertid ingå i vetenskapliga detaljer, så kan man ju hålla på 
flera år i samma trakt. 
Hvad beträffar frågan, om det skall vara en isolerad akademi eller om 
undervisningen bör vara förlagd vid universitetet, så vill jag citera ett ytt- 
rande af en stor auktoritet. De isolerade forstakademierna hafva haft sina 
ifrigaste förespråkare i Preussen. Då direktorn för forstakademien i Ebers- 
walde dog, uppblossade striden om isolerad forstakademi eller förläggning 
till universitet på nytt. Under denna strid yttrade sig bland andra den nu- 
varande direktören för forstakademien i Minden, Weisse, år 1901 på föl- 
jande sätt: 
»Det stora flertalet tjänstemän ha erhållit sin utbildning vid universitet. 
Att denna utbildning varit tillfredsställande och att universiteten väl fylla sin 
uppgift att utbilda tjänstemän därom har väl aldrig rådt något tvifvel. Jag 
kan icke inse något skäl, hvarför icke utbildningen af skogstjänstemän äfven 
skulle kunna anförtros åt universiteten. Och vore vi i Preussen i den ställ- 
ning, att vi skulle inrätta undervisningen på nytt, så skulle jag alldeles obe- 
tingadt i främsta rummet uttala mig för en anslutning till universitetet.» 
Nu förhåller det sig på det sättet, att i Preussen så stora kostnader 
blifvit nedlagda på ordnandet af de nuvarande forstakademierna, att en för- 
flyttning på denna grund icke kan komma i fråga. Hos oss måste däremot 
en förflyttning i alla händelser ske och under sådana förhållanden torde nog 
äfven lämpligheten af en anslutning till universitetet eller annan högskola 
böra komma under ompröfning. Ifrågasättas kan äfven, om det icke vore 
lämpligt att upprätta en läroanstalt, som stode emellan skogsinstitutet och 
skogsskolorna. Utomlands finnes det faktiskt tre slag af läroanstalter. I 
iFyskland finnesitirex:: 
Waldbauschulen, motsvarande våra skogsskolor, afsedda för utbildning 
af kronojägare och skogvaktare; 
mittlere Forstlehranstalten, afsedda för en undervisning närmast mot- 
svarande den lägre kursen vid vårt skogsinstitut; och 
forstliche Hochschulen eller motsvarande afdelningar vid andra hög- 
skolor för den högsta skogsundervisningen. 
