334 DISKUSSION. 
En sådan lösning af frågan blefve naturligtvis ett fördyrande, men på 
det hela taget är det icke penningfrågan, som borde få vara afgörande i 
denna sak, ty så pass viktig är vården af våra skogar, att våra skogstjänste- 
män borde erhålla så god utbildning som möjligt. 
För att ge en föreställning om, hvad man i Preussen anser sig böra 
offra på den högre skogsundervisningen, så vill jag nämna, att endast till 
en enda af de preussiska forstakademierna, nämligen Eberswalde, föregående 
år till undervisningen var anslaget 93,000 mark, hvartill kommer 30,000 
mark för forstliga försöksväsendet. Öfver allt utom på ett enda ställe, i 
Österrike, är nämligen det forstliga försöksväsendet ordnadt i direkt samband 
med den högre skogsundervisningen och jag har icke kunnat finna annat än, 
att både för skogsundervisningen och för försöksväsendet en sådan anordning 
äfven i vårt land skulle varit fördelaktig. 
Jägmästaren Stjernspetz. Jag skall be att få tillkännagifva min ståndpunkt 
i denna fråga, ehuru jag inser, att jag kommer att tillhöra minoriteten. Jag 
kan icke se någon fara däri, att den högre skogsundervisningen förlägges till 
landsbygden, och jag ber att få instämma med de talare, som sagt, att det 
är af stor vikt, att undervisningen understödes af ett förträffligt undervisnings- 
material. Det har framhållits, att det vore olämpligt att hafva institutet för- 
lagdt på landsbygden, därför att lärarne där icke skulle kunna följa med sin 
tid utan komma på efterkälken. Det är möjligt, att så till dels skulle blifva 
förhållandet, men jag vill gå en medelväg och hemställa, huruvida det icke 
vore möjligt att de lärare, som befara detta, icke skulle behöfva vistas vid 
institutet å landet hela året om. Undervisningen i de grundläggande ämnena 
skulle ju kunna af dem vid ett institut på landsbygden bedrifvas under 2 å 
3 månader årligen under den tid undervisningen pågår, och därefter kunde 
de återvända till sina kära kulturcentra. Men hvad beträffar lärarne 1 de 
ämnen, som jag anser vara hufvudämnena, då det gäller att utbilda skogs- 
män, nämligen praktisk skogshushållning, skogsvård m. m., så tror jag att 
dessa lärare komma att trifvas mycket bra på landet, och jag tror, att om 
man får lämpliga lärare, intresset för deras kall skall hålla dem uppe. 
Det har framhållits, att Kloten ur många synpunkter skulle vara olämp- 
ligt såsom plats för institutet. Kommunikationerna dit skulle vara svåra, och 
det skulle vara en affär, som bure sig dåligt. Ja, om järnvägar skola anses 
vara dåliga kommunikationer, då håller jag med därom, att Kloten har dåliga 
kommunikationer. Hvad beträffar den invändningen, att Kloten skulle vara 
en dålig affär, så är det visserligen sant, att det nu i viss mån kan synas 
så vara förhållandet, men jag anser, att denna affär kan upparbetas och blifva 
en mycket lönande affär, och jag tror, att detta just kan ske genom åtgärder, 
som skulle vara instruktiva för de unge skogsmännen. Någon flottled finnes 
icke nu vid Kloten, men det finnes stor möjlighet att anlägga sådana, och 
det finnes sågverk, där man kan visa eleverna, huru virket förädlas, och i 
närheten finnas åtskilliga järnbruk, dit kol levereras. Det har sagts, att kol 
vore en produkt, som inom en icke alltför aflägsen framtid icke komme att 
lämnas från våra skogar. Jag betviflar emellertid, att så blir förhållandet. 
Sannolikt komma kol att tillverkas ännu något århundrade framåt. 
Hvad naturen på Kloten beträffar, så känner jag mycket väl till den- 
samma, ty jag har gått där litet hvarstans, och jag har näppeligen påträffat 
något mera varierande naturförhållanden än på Kloten. Där mötas Norrland 
