DISKUSSION. 305 
och det sydliga Sverige; där mötas fjäll eller fjälliknande mark och fruktbara 
dalar. Visserligen finnes där icke bokar och icke flygsandsfält, men jag hem- 
ställer, huruvida för den sakens skull institutet borde förläggas på ett flyg- 
sandsfält. 
Jag ber i alla fall att få afsluta mitt anförande med, att det synes mig 
likgiltigt, hvar institutet är förlagdt. Hufvudsaken är, att undervisningen så 
mycket som möjligt bedrifves ute i skogen, ty däri ligger i alla fall styrkan 
1 undervisningen för skogsmän, och mig synes, som om ett sådant undervis- 
ningssätt bäst främjades med institutet på landsbygden. 
Hofjägmästaren  Edelstam : Flera gånger har här berörts kostnadsfrågan, 
och det har antagits, att kostnaderna för förläggandet af institutet till lands- 
bygden skulle blifva så stora, att ett sådant arrangement skulle blifva omöj- 
ligt eller svårt. Jag kan icke underlåta att påpeka, att då till skogsinstitutet 
nu upplåten tomt i en framtid kommer att försäljas, försäljningsafgifterna 
antagligen komma att uppgå till omkring 3,000,000 kronor. Det ligger då 
bra nära till hands, att domänstyrelsen, som får denna fråga till sig remitte- 
rad för afgifvande af yttrande, framhåller det förhållandet, att då detta belopp 
inflyter för mark, som institutet afstår, institutets behof i första hand bör till- 
godoses för försäljningssumman. Så mycket af försäljningssumman borde fon- 
deras af staten, att lärarelönerna skulle kunna blifva tillräckliga på landsbyg- 
den och att anordningarna vid institutets förläggande på landsbygden skulle 
blifva af första klass. 
Jag har en mycket liflig öfvertygelse därom, att undervisningen vid skogs- 
institutet icke kan fullt rationellt bedrifvas och fullt tillgodogöras af eleverna 
under andra förhållanden, än när undervisningen i de flesta ämnena kan ske 
ute på marken. Jag vet af egen erfarenhet, huru föga man vid undervisnin- 
gen i institutet lärde känna af växtvärlden. Huru många elever lärde sig 
tyda fågelsången? Huru många lärde känna insekterna utöfver hvad som fin- 
nes i lådorna vid skogsinstitutet. Att det i detta afseende numera blifvit 
mycket bättre än förut är gifvet, men på landsbygden skulle hvarenda ledig 
stund kunna väl användas; och jag anser, att detta vore nyttigare än den s. k. 
polityr, som i Stockholm skulle kunna förvärfvas. Stockholmslifvet har varit många 
skogselevers olycka och komme att blifva mångas, det kan man icke från- 
komma. Skogsmännen skola uppfostras i naturen, i skogar, icke å stadens gator. 
Jägmästaren  Ringstrand: Att mitt förslag om skogsinstitutets förläggande 
på landsbygden skulle mötas af motstånd visste jag, äfvensom att bland mina 
motståndare skulle befinna sig hela lärarekollegium. Men trots att förslaget 
rönt så stort motstånd, kan jag icke göra mig till deras anhängare, ty öfver 
hufvud taget är auktoritetstro något, som jag anser icke vara riktigt, och en 
sådan bör enligt min åsikt icke bestämma en persons handlingssätt. 
Jag kan mycket väl respektera de skäl, som skogsinstitutets lärare anfört 
mot institutets förläggande på landsbygden, då det är sakliga skäl som fram- 
hållits. Jag förstår emellertid icke det af herr Forssell anförda skälet, att 
stridigheter mellan lärarne — och jag antar äfven mellan deras fruntimmer — 
skulle verka demoraliserande på eleverna. Detta är ett skäl, som icke har 
någon giltighet. 
Herr Wallmo påstod, att jag sagt, att eleverna skulle komma fullt fär- 
diga från institutet. Det sade jag icke, men jag sade, att jag trodde, att de 
skulle komma ut därifrån mera praktiskt uppfostrade än nu. Jag vet mycket 
