OM FLOTTNINGSAFGÄLDERNAS BERÄKNANDE. 339 
Därefter påbörjades en värdeförhöjning af skogstillgångarna genom 
förbättringar, upprensningar och regleringar af kommunikationslederna, 
d. v. s. vattendragen. 
I de norrländska vattendragen hafva sedan denna tid nedlagts många 
millioner kronor, och härigenom har skogarnas — statens, bolagens och 
de enskildes — värde stigit i mångdubbelt högre proportion. 
Dessa äldre tider, då sågverksrörelsen i Norrland stod i sitt första 
utvecklingsstadium, utmärker sig för en svår misshushållning med skogens 
produkter. Man tillvaratog endast de gröfsta träddimensionerna och af 
dessa lämnades en stor del kvar i skogen i form af topptullar på 9 aå 
10 tums diameter. 
Skogsskötseln — om man ens kan tala därom — stod på en ytterst 
låg ståndpunkt, och man invaggade sig tydligen i den föreställningen 
att i samma mån som det gröfre virket uttogs ur skogarna skulle de 
mindre träden utväxa till grof dimension. I de gamla urskogsbestånden 
visade det sig emellertid, att denna föreställning var åtminstone delvis 
felaktig. 
Oftast äro våra norrländska skogar tämligen likåldriga och nästan 
alltid uppkomna efter skogseld. 
I beståndets första stadium har marken varit öfversållad med en 
otalig mängd plantor, hvaraf sedermera under en oafbruten kamp om 
ljus och utrymme det öfvervägande antalet dukat under och torkat, enär 
ej afsättning för gallringsvirket förefunnits. 
Denna kamp om utrymmet har varat under beståndets hela lifstid, 
och när ändtligen ett större antal träd varit mogna för afverkning, har 
den öfvervägande delen af trädindividerna ännu icke uppnått afsättnings- 
bar dimension, utan måst vid den pråktiserade dimensionsafverkningen 
kvarlämnas. Genom afverkningarna ha ljus och luft tillförts dessa in- 
divider, och en del af dem hafva ägt förmåga till vidare utveckling, 
men de flesta hafva genom den föregående striden blifvit så undertryckta 
och tillbakasatta, att de icke ägt förmåga att repa sig. 
När framdeles afverkningen återkommer till dylika bestånd och 
borttager de träd, som hafva haft förmåga att utväxa till afsättningsbar 
dimension, återstår ett glest bestånd af undertryckt skog, som äger 
ytterst ringa växtenergi eller fullständigt saknar sådan. Dylika bestånd 
gifva ingen eller högst ringa afkastning, men stå hindrande för all åter- 
växt, till dess skogselden rensar marken och bereder plats för en ny 
generation. Om däremot tillfälle funnes att samtidigt med timmeraf- 
verkningen luckvis bortrensa undertryckt och hopplös skog intill de 
minsta dimensioner, skulle återväxt gifvas tillfälle uppkomma, och sålunda 
skulle tillväxten i beståndet kunna hålla jämna steg med afverkningen. 
