352 DISKUSSION. 
måste taga hänsyn till och hvilken tillämpas vid andra transportvägar, sär- 
skildt vid järnvägarna. Järnväg är likväl en mycket dyrbarare transportväg 
än flottled. Trots emellertid att en järnväg har att vidkännas kostnader för 
stenkol, underhåll och trafikkostnader m. m. i mycket högre grad än en flott- 
led, har i alla fall med afseende på järnvägarna införts det systemet, att 
vissa varor transporteras till mycket billigare pris än andra varor. En ton 
sågadt virke kostar t. ex. mer än en ton timmer, och en ton färdigt stål 
betingar högre fraktkostnad än en ton malm. Och hvarför? Jo, därför att 
det annars icke skulle bära sig att frakta sådana varor. De skulle icke tåla 
vid att belastas med högre frakter. Då man ser, att detta tillämpas med 
afseende på järnvägarna och man i fråga om dem anser det vara rättvist 
— jag har åtminstone icke hört några anmärkningar framställas däremot, utan 
tvärtom göras mycket ofta framställningar om att erhålla billigare frakttaxor 
för vissa varor, hvilka äro nödvändiga i ena eller andra hänseendet t. ex. 
för jordbrukarne — så vill jag fråga, hvarför icke detsamma skulle kunna 
tillämpas i fråga om fottled. Därvid kommer man in på en fråga, som jag 
anser vara en mycket vital fråga, nämligen om flottning af kolved. Före- 
dragshållaren har anfört en skrifvelse från Jernkontoret till Kungl. Maj:t, 
innehållande framställning om nedsättning af järnvägsfrakter, i sammanhang 
hvarmed han ansåg att äfven flottningskostnaderna skulle nedsättas. Mycket 
ofta framflottas sådan skog, som är vindfälld och mycket rutten — jag har 
sett kolved, fullkomligt ihålig, så att man kan titta rätt igenom den — men 
mycket grof och tjock. Denna ved skulle faktiskt icke kunna framflottas, 
om man tillämpade kubikflottning. Jag tror således, att huru man än vänder 
saken, man ovillkorligen måste säga, att sådan ved, som icke duger till annat 
än kolved, måste fottas billigare än annat virke, därför att det är en vara, 
som icke tål vid högre fraktkostnad och därför att den är en vara, som i 
ganska stort öfverflöd finnes i våra skogar. Jag har, särskildt uppe i Norr- 
land, i Västerbottens lappmark och på andra ställen, sett massor af skog, 
som legat vindfälld och icke kunnat tillgodogöras annat än till kolved. Den 
bör enligt min mening få framflottas billigare än annat virke. 
För öfrigt tror jag, att man icke kan använda endast kubikberäkningen 
utan att man i så fall måste kombinera sådan beräkning med längdförhållan- 
det, så att de stora längderna få betala mera än kortare sådana. Sådan 
beräkning förekommer i södra Norrland, hvilket föredragshållaren icke om- 
nämnde. Där får man vanligen icke flotta mer än 29 fot såsom enhet. 
För det som kommer däröfver för man betala afgift som för 17/5; timmer. 
Jag tror således, att det är riktigt, att hänsyn tages till huruvida virket är 
längre eller kortare. Dessutom flottas småved till betydligt reducerad afgift, 
hvilket möjliggör framflottning af kolved. Föredragshållaren säger, att det 
är nödvändigt för en rationell skogsskötsel, att man i Norrland vidtager en 
åtgärd i detta hänseende. Jag undrar emellertid, om det icke skulle vara ett 
tveeggadt svärd att tillgripa denna åtgärd. Om det sålunda kan synas rätt- 
vist, att man i och för en rationell skogsvård borde få flotta småved till 
billigt pris, så ser man dock mången gång, att då den kan flottas ut till billigt 
pris, däraf framflottas i så stor mängd, att man därigenom raserar skogen. 
För dem, som icke nyligen varit i Helsingland, kan jag omtala, att där på- 
går sköfling af ungskog i oerhörd utsträckning i och för tillverkning af s. k. 
egyptiska sparrar. Denna sköfling höll sig till en början utefter kusten, men. 
