382 P, O. WELANDER. 
dag. Där stadgas blott, att för utförande af blifvande stämplingsför- 
rättningar skola anställas extra jägmästare med ett årligt arfvode af 
1,800 kr. samt, i det fall att revirförvaltaren och e. jägmästaren ändock 
ej skulle medhinna förrättningarna, tillfälliga biträden »mot lämpliga 
arfvoden»>; men då dessa senare väl vore att anse som förrättningsmän, 
torde därmed ej menas kronojägare. 
Skulle då skogsägaren före denna tid betala kronojägaren, hvilket 
nu ändrades 1889 på det sätt, att staten åtog sig denna kostnad? 
Uttrycket »utsyningsförrättningar, för hvilka utsyningsafgift erlägges af 
enskilda» i 1889 års förordning, kan onekligen enligt ordalydelsen om- 
fatta äfven stämpling af undermålig skog, men det kan dock ifråga- 
sättas, om denna tolkning är ovillkorlig, ty ingenstädes antydes, att 
sistnämnda nådiga skrifvelse skulle i något afseende ändra eller komplet- 
tera förordningen 1874 (eller 1888). 
Brefvet 1889, som är en ny reglering af skogsstaten i åtskilliga 
afseenden, innehåller bland annat förändrade stadganden angående ut- 
syningsafgifter å hemman i Särna och Idre socknar i Kopparbergs län 
samt i Väster- och Norrbottens läns lappmarker m. fl. skogar, i det 
utsyningskostnaden 10 öre pr träd till förrättningsmannen hädanefter 
skulle ingå som utsyningsafgift till statsverket, och är det i samman- 
hang härmed, som det stadgas, att kronojägare berättigas uppbära 2 kr. 
50 öre, då han »i Kopparbergs- och de norrländska länen biträder vid 
utsyningsförrättningar, för hvilka utsyningsafgift erlägges af enskilda>. 
Det är därför möjligt, att nämnda stadgande icke afsågs att beröra 
stämpling af undermålig skog, i hvilket fall detta bort framgå af formu- 
leringen, utan blott omfattar skogar med inskränkt dispositionsrätt. 
I de reglementariska föreskrifter, som af Kungl. Domänstyrelsen ut- 
färdades 1895, angående tillämpningen af bland annat ofvannämnda 
bägge förordningar nämnes heller ingenting om ersättning till krono- 
jägare vid stämpling af undermålig skog. 
Men om vi antaga, att det är tvifvelaktigt, huruvida staten är 
skyldig att ersätta kronojägare dessa dagarfvoden med stöd af Kungl. 
Brefvet 1889 och antaga vidare, att en dylik utbetalning af vederbörande 
myndighet ogillas. Hvem skall då betala kronojägaren? Jo, utan 
tvifvel skall han vid dylikt fall erhålla ersättning af den, som bekostar 
öfriga förmän, ty som sådana kunna ju äfven antagas andra än krono- 
jägare. Men arbetsförmännen böra väl vid dessa förrättningar räknas 
till handtlangning i likhet med hvad fallet är vid utsyningsförrättningar 
a skogar med inskränkt dispositionsrätt (R. F. punkt 84), och därmed 
stå vi inför den frågan: Hvem skall bekosta handtlangning vid utstämp- 
ling af undermålig skog, staten eller den enskilde? Praxis torde väl 
