SOMMAREXKURSIONEN TILL SKÅNE OCH BORNHOLM. 395 
tagas hänsyn till uppdragandet af ek för flottans behof. Samma år fick äfven 
ön sin förste skovrider (jägmästare) i sekundlöjtnanten vid den sjellandske 
jägarekåren Hans Römer. Denne började skogsodla med stor energi och såsom 
en afgjord förtjänst måste särskildt tillskrifvas honom, att han, ehuru skogshus- 
hållningen på hans tid stod relativt lågt, riktigt fördelade träden i terrängen 
efter lokalens växlingar och i detalj tog hänsyn till vind-, fuktighets- och 
markförhållanden. Han var äfven nog framsynt, kan man säga, att i stor 
utsträckning från södra och mellersta Europas bergstrakter införa silfvergranen 
(Abies Picea e. Abies pectinata). Ön var då också fri från alla hjortdjur, 
som till en början kunde skada silfvergransplanteringarne. Omkring år 1780 
blef nämligen den siste kronhjorten skjuten å ön. Sedermera har för omkring 
23 år sedan rådjuret blifvit infördt 7 med sådan framgång, att stammen däraf 
endast på Almindingen utgör 300 st., ehuru årligen skjutas 50—960 djur. 
Efter en halftimmes färd nåddes det midt i bokskogen härligt belägna 
hotell Jomfrubjerget (fig. 10), som under 2:ne dagar skulle blifva exkursionens 
hufvudkvarter. Skogsmännen anade redan nu allt vackert och lärorikt de 
här skulle komma att få se, och man skyndade genast ut i skogen. Vägen 
togs öfver Christianshöj (folkförlustelseplats) genom några smärre bokkulturer 
till öns äldsta, blott för några år sedan nedlagda, plantskola, som anlades 
redan år 1805 af Römer. Här restes åt denne framsynte och energiske skogs- 
man år 1893 ett ståtligt minnesmärke, bestående af en hög stenpelare med 
porträttmedaljong i brons. På monumentet läses: 
HANS RÖMER 
Skovrider i Almindingen 1800-—1836 
En taknemmelig Efterslegt reiste dette Minde 1893 
och på dess baksida finner man de vackra orden: 
Med Dugtighed og stor Udholdenhed forenede han den varmeste Kjerlighed til den 
Virksamhed, han var kaldet til, og skabte derved denne herlige Skov. 
Vidare passerades öfver Gamleborgs ruiner genom ekskog af hufvud- 
sakligen vinterekar (Qurcus sessiliflora) med stark inblandning af annbok 
(Carpinus Betulus), hvilken sistnämnda flerstädes äfven förekommer i nästan rena 
bestånd. Annboken uppnår här vid 80 års ålder ända till 135 meters höjd. 
Flerstädes kunde man se de på annbokarne karakteristiska hexkvastarne, 
som förorsakas af svampen Zaphrina Carpini. Man vandrade vidare i den 
vackra Ekkodalen, kantad af lodräta bergväggar, vid hvars öfre krön sågos 
endast knotiga, kortväxta ekbestånd, liknande danskarnes >krat>. 
Efter en timmes promenad inbjödos exkursionsdeltagarne af skovrider 
Briel att å skovridergården Römersdal, där den svenska flaggan vajade bred- 
vid den danska, intaga förfriskningar, bland hvilka af artighet för gästerna 
ej häller saknades den svenska punschen. — Skovrider L. B. Briel tillhör 
en gammal skogsmannasläkt, som i flera släktled tillhört Danmarks mera 
framstående skogsmän. TI skovridergården finna vi sålunda porträtt af 4 
1 Uppgiften i Tidskrift för skogshushållning 1901, sid. 230, att rådjuret saknas å 
Bornholm, är felaktig. 
