SOMMAREXKURSIONEN TILL SKÅNE OCH BORNHOLNM. 307 
östlig riktning förbi Koldekilde hus och ett 435-årigt planteradt bokbestånd. 
Det torde här böra påpekas, att boken ej är vild åtminstone i de inre de- 
larne af Bornholm, såsom t. ex. Almindingen. Här infördes den först genom 
kultur i början af 1800-talet. Första halten skedde vid ett 70-årigt gran- 
bestånd norr om vägen (se n:o I å bifogade karta). Beståndet är cirka 23 
—24 m. högt. Det ansågs af de danska skogsmännen hafva gallrats för myc- 
ket efter det i Tyskland brukliga sättet, d. v. s. gallringen hade varit alldeles 
för svag, ehuru genom 6—38 gallringar uttagits omkring 2—300 kbm. Mark- 
betäckningen utgöres till mer än 3/, af en vacker matta af harsyran (O.xalis 
Acetosella), hvarjämte förekom något mossor och enstaka ÅLactuca muralis. 
Beståndet är till det yttre mycket vackert, men dess värre nästan all- 
deles förstört af rotticksrötan (Polyporus annosus eler Trametes radiciperda, 
som den ofta benämnes i tyska och danska skogslitteraturen). Denna röta 
har å Bornholm liksom i allmänhet i de danska skogarne vunnit ett hastigt 
och oroväckande insteg. Ofta kunna i bestånden 80—90 >< af trädantalet 
vara angripna af rötan, och man har funnit bestånd, där ända till 80 2 
af virkesmassan varit rötskadad. Det har beräknats, att de danska barr- 
skogarnes nettoutbyte skulle vara dubbelt så hög, om denna röta ej funnes, 
hvadan således rötan nedsatt nettobehållningen med 50 &«&. — I beståndet 
gräfdes en markprofil, hvarvid iakttogs ett mycket tunt torflager, en svag 
blysandsbildning, djup rödsand samt slutligen »leral». Marken kan således 
betraktas såsom en fruktbar skogsjord och vore därför lämplig för bok så- 
som nästa generation (en föryngring af gran kan ej komma i fråga, sedan 
rotticksrötan vunnit sådant insteg). Till följd af den starka förekomsten 
af Polyporus annosus är dock ej heller boken ett lämpligt föryngringsträd, då 
äfven den angripes af samma svamp. Särskildt lida unga bokkulturer myc- 
ket häraf. Till nästa generation kommer därför här liksom 1 allmänhet å 
Bornholm att användas silfvergranen, danskarnes &delgran, hvilken har 
det oskattbara värdet att ej angripas af Polyporus annosus. Den kan därför 
ända till slutafverkningen lämna ett från röta fullkomligt fritt virke. 
Sedan man ytterligare följt Svanikevägen ett stycke förbi Harelökkene, 
gjordes nästa halt (se n:o 2 å kartan) vid ett silfvergransbestånd, som nu 
vid omkring 80 års ålder var 30 m. högt och höll 650 kbm: per har. I 
mindre delar af detsamma torde kubikmassan t. o. m. uppgå ända till 
700—800 kbm.! Beståndet gaf ett mäktigt intryck och tillvann sig de 
de svenska skogsmännens odelade beundran. TI kanten var beståndet gallradt 
tämligen starkt för att släppa fram den särdeles kraftiga naturliga föryng- 
ringen (se fig. IT). Längre in i beståndet, där träden stå tätare, såg man 
ej så mycken själfsådd, hvilken istället aflöses af en frodig markbetäckning af 
hufvudsakligen Or.xalis AÅcetosella. Äfven detta bestånd ansågs efter nuva- 
rande dansk erfarenhet hafva gallrats väl svagt i ungdomen. 
Som de bornholmska silfvergransbestånden var det intressantaste, som 
exkursionen under sin resa fick göra bekantskap med, torde en något längre 
redogörelse för desamma här vara på sin plats. 
Redan vid den nordiska utställningen i Köpenhamn år 1888 förelåg af 
Ch. Liätken uppställda tillväxtöfversikter öfver silfvergranens växt å Bornholm. 
! Ett annat numera afverkadt och föryngradt silfvergransbestånd uppskattades år 1891 
till 780—790 kbm, och en medelhöjd af 28,9 m. 
