NOTISER. 421 
träd och sädesarter m. m. afses förmodligen den gräns, intill hvilken de under van- 
liga år kunna producera afsedd skörd, såsom frukt, moget korn m. m. Dock odlas 
och mognar exempelvis korn under gynnsamma år omkring en breddgrad nordligare 
än Cohrs angifvit. — För de vildväxande trädslagen torde afses deras spontana ut- 
bredningsgräns. Några af dem, såsom bok, ek, lind, m. fl. odlas rätt långt norr om 
denna. Det hade därföre varit önskvärdt, att i korthet meddelats, hvad som i ena 
och andra afseendet åsyftats. 
Under antagande, att trädens spontana nordgränser åsyftas, skola vi efterse, 
huru Cohrs' uppgifter öfverensstämma med verkligheten. 
Boken, för hvars utbredning i vårt land lektor Alb. Nilsson lämnat en fullstän- 
dig detaljerad utredning, har sina nordligaste spontana förekomstställen vid inemot 
59? n. br.,, medan i atlasen uppgifves 58” n. br. 
Almen förekommer vildväxande ännu inom Västerbottens läns lappmark vid om- 
kring 65? n. br. Cohrs uppgifver såsom nordgräns 61? n. br., sålunda ej mindre 
än tre breddgrader för litet. 
För eken kan den angifna nordgränsen anses riktig, men för lzznden, som växer vild å 
Skuluberget i Ångermanland något norr om 63? n. br., uppgår felet till två breddgrader. 
Hasselns nordgräns skulle enligt Cohrs ligga i norra Hälsingland, vid 62” n. br., 
urder det att denna buske flerstädes förekommer t. o. m, i norra Ångermanland, 
nordligast å Billaberget på 63? 20' n. br. 
Uppgifterna om nordgränsernas läge för gran, tall och björk må anses närmelse- 
vis riktiga, ehuru barrträden förekomma inemot en half breddgrad ofvanför 68? n. br. 
Beträffande alla i Cohrs atlas berörda vildväxande trädslag skulle sålunda 
uppgifterna vara riktiga för halfva antalet. En reservation måste dock göras med 
hänsyn därtill, att de meddelade växtgränserna anförts under rubrik »Klimat» och 
sålunda skola anses vara betecknande för detta å de respektive breddgraderna, 
Härmed förhåller sig nämligen på följande sätt. 
Boken är ett emot köld (dock icke senfroster) härdigt trädslag, som i vårt land 
ingalunda nått sin normala nordgräns. Den har förutsättningar för att kunna trif- 
vas ofvanför ekens (sommarekens) nordgräns. Utlänningar, som känna bokens ut- 
bredning inom mellersta Europas bergstrakter, kunna af Cohrs' uppgifter om detta träd 
föranledas göra en jämförelse och därvid erhålla den föreställning, att vårt land 
skulle hafva ett hårdt klimat redan vid 58? n. br. Bokens spontana nordgräns bör 
därför alls icke anföras såsom betecknande en klimatgräns i vårt land. Något bättre 
vore en uppgift därom, att boken utan att skadas af köld förekommer odlad invid 
kusten af Östersjön till omkring 62? n. b. Men då förklaringen till bokens ringa 
spontana utbredning i vårt land — sen invandring — icke lämpligen torde af Cohrs 
kunna meddelas, torde det vara bäst, att uppgifter om boken alldeles utelämnas. 
I fråga om eken bör meddelas, att uppgifterna afse sommareken, emedan den, 
som icke känner detta förhållande, kan taga för gifvet, att det är fråga om den 
härdigare men dock i vårt land mindre mot norr utbredda vintereken. Beträffande 
sommareken råder nämligen i vårt land ett motsatt förhållande till det, som anförts 
om boken. Sommareken är ett köldömt träd, som under en varmare tid än den 
nuvararde spridt sig norrut och därvid nått så långt, att hon kommit utanför det 
område, som med landets nuvarande klimat motsvarar hennes värmebehof. Nord- 
ligaste delen af hennes en gång förvärfvade område har hon redan uppgifvit, och 
hon kan vid sin nuvarande nordgräns anses stå på återtåg. Sommarekens spontana 
utbredning mot norr är alltså större, än hvad den normalt skulle vara'!, hvarföre 
1 Så är däremot icke förhållandet med vinterekens spontana nordgräns i vårt land 
