434 UNO WALLMO. 
sätt, men med barkning af desamma i stället för bränning. Detta är 
framför allt ett bekvämt utrotningssätt, när insektssvärmen är liten, men 
kan naturligen äfven användas i stor skala. Lämpligaste tiden för bark- 
ningen torde vara, när insekterna äro färdiga med äggläggningen. Bäst 
är att uppbränna barken eller åtminstone lägga den i solskenet. TI se- 
nare fall bör man se till, att barkflaken ej ligga med insidan nedåt, ty 
då riskerar man, att insekterna ändå förmå utveckla sig. 
Liksom vid alla epidemier är det äfven i föreliggande fall af vikt 
att genast taga itu med sjukdomens hejdande. Sålunda skall man hafva 
noga uppsikt öfver sin skog, samt så snart man märker ett insekts- 
angrepp, (trädens bark är genomstungen, liksom beskjuten med hagel), 
genast låta fälla alla angripna träd, aptera gagnvirket i vanligt sorti- 
ment samt barka icke blott detta utan äfven den lilla toppändan. För 
säkerhets skull böra äfven några fångträd nästkommande höst utläggas 
på platsen och behandlas på förut beskrifvet sätt. 
Om skogsägarens ögon ändtligen ville öppnas för att se den be- 
tydelsefulla roll, som barkborren spelar beträffande grantorkans upp- 
komst, så kunde man till slut hoppas, att effektiva åtgärder företogos 
mot densamma. När det gäller att bekämpa andra skadliga insekter, 
såsom nunnan eller tallspinnaren, tveka vi icke att att därpå offra tusen- 
tals kronor, ehuru dessa insekter hos oss i skadeväg torde kunna uträtta 
försvinnande litet emot hvad barkborren förmår. De förra uppträda hos 
oss endast med långa, långa mellanrum samt kunna då ödelägga några 
hundratals eller tusentals hektar, hvadan medeltalet af deras skadegörelse 
ej torde blifva stor. Barkborren däremot uppträder årligen å tusentals 
ställen inom Sverige och sköflar årligen hundratals eller kanske tusen- 
tals hektar, men honom lämna vi i fred blott därför, att vi ej vilja tro, 
att han är ett sådant skadedjur, som han är. Och för att försvara vår 
liknöjdhet och äfven taga insekten i försvar blifva vi spetsfundiga och 
påhitta alla möjliga orsaker såsom upphof till den härjande grantorkan 
samt vilja ej se den allra enklaste förklaringen, som ligger närmast till 
hands. Men om jag genom denna uppsats kan förmå de skogsmän, som 
därtill äro i tillfälle, att ägna frågan ett ingående studium för att så- 
medels till slut få orsaken till grantorkan ytterligare klargjord och all- 
mänt erkänd samt, under afvaktan på att detta sker, kan förmå skogs- 
ägaren att tillgripa effektiva åtgärder för granbarkborrens utrotande 
och därmed grantorkans bekämpande, så är ändamålet med denna upp- 
sats vunnet. 
