438 JOHN LINDNER. 
tid och sker bäst med s. k. fettkrats samt läskpapper, potatismjöl och 
torr, het sågspån. Hafva under arbetets gång några ställen af skinnet 
torkat, fuktas det med vatten. 
Vid halsens och hufvudets afflående tager man kötthalsen i vänstra 
handen och afdrager skinnet med den högra öfver halsen och skallens 
bakre del, men tills vidare icke längre. På små fåglar lyckas detta van- 
ligen utan svårighet, men på större ofta icke utan mycket besvär och 
med tillhjälp af knifven, under det att det är alldeles omöjligt på fåglar 
med trång hals, t. ex. hackspettar, vadare och simfåglar. På dessa göres 
ett särskildt snitt utifrån från bakhufvudet nedåt halsen, men icke längre 
än som är erforderligt för att få igenom skallen. Sedan man i hvarje 
fall vidare afflådt hufvudet så långt, att öronens säckar blifvit synliga, 
utpetas dessa hela ur sina hålor. Härefter blifva ögonen synliga. Deras 
bindehud afskäres invid ögonlocken, utan att dessa senare dock få 
skadas. De kringskäras med knifven och uttagas ur hålorna med t. ex. 
ändan af skaftet på en tång. På ugglor, hvilka hafva en hård hornring 
kring ögat, låter man denna ring sitta kvar, under det att öfriga delar 
af ögat aflägsnas. Slutligen afflås hufvudet ända till näbbroten. Den 
ännu kvarsittande halsen afskäres under hufvudet, hvarefter detta senare 
1 öfrigt ytterst noga rengöres. Underkäkbenen få icke skäras lösa från 
skallen. Ryggmärgshålet vidgas något, och hjärnan utpetas. Om hals- 
skinnet under arbetets gång börjat torka, fuktas det genast med vatten. 
Skallens samt hufvudets och halsens skinn insmörjas öfver allt och noga 
med konserveringssalva (se nedan), hvarefter skinnet får ligga orördt, 
så att det genomdränkes med konserveringen, under det man gör i 
ordning en hals af blånor eller för stora fåglar af träull eller mjukt hö 
med blånor utanpå och af samma proportioner som den naturliga, icke 
längre, snarare, i synerhet för småfåglar, något kortare, och hvilken 
hals inpassas i skallens hål." Hufvudets håligheter fyllas med bomull, 
och skinnet drages tillbaka. Sedan insmörjes hela det öfriga skinnet 
(äfven vingar, ben och stjärt) med konserveringssalva, samt får ligga 
orördt en stund, så att konserveringen får tränga in i huden. Under 
tiden sammanvecklar man af blånor, för stora fåglar af träull eller mjukt 
hö med blånor ytterst, en kropp något mindre än den naturliga och 
med dess ungefärliga fason samt inlägger denna i skinnet. Detta 
igenfästes genom några styng med nål och tråd. Benens och näbbens 
nakna delar bestrykas med konserveringssalva, och hela fågelns fjäder- 
klädnad konserveras likaså. Hals, vingar, ben och stjärt fästas på sina 
I En sådan konstgjord hals kan äfven undvaras, då det endast är fråga om skinnets 
konservering. I så fall instoppas litet blånor i halsen, sedan skinnet dragits tillbaka öfver 
hufvudet. 
