494 HENRIK HESSELMAN. 
förhållanden torde icke vara lätt att säga. Månaderna januari-mars 
spela naturligen i öfre Sverige en annan roll än i norra Tyskland och 
Schwarz” resultat böra hos oss pröfvas med hänsyn till något senare 
månader af året. Äger en lång och mild vår förmågan att i högre grad 
befordra diametertillväxten? I detta hänseende uppfyller våren 1901 så 
till vida fordringarne, som maj var mycket varmare än under normalår, 
men för öfrigt var våren detta år i jämförelse med många andra under 
tioårsperioden icke särskildt varm. Våren 1898 var ganska kall, i syn- 
nerhet var april kylig, men däremot var vintern detta år rätt mild. Sär- 
skildt beaktansvärdt synes mig, att under tioårsperioden 1805--10045 
tvenne så olika somrar som 1898 och 1901 varit de för diametertillväx- 
ten hos tallen inom många områden de gynnsammaste. 1898 var en 
våt sommar, temperaturen steg ej öfver det normala, utan höll sig sna- 
rare under, 1901 var däremot torr och varm och temperaturen vida 
öfver den normala. Nu påvisade samband mellan klimatiska faktorer 
och diametertillväxt, huru anmärkningsvärdt det än är, vill jag emeller- 
tid ingalunda anse vara de enda. Äfven rent biologiska faktorer inverka 
på diametertillväxten. Till dessa hör till exempel trädens barrikedom. 
Under för öfrigt lika förhållanden bör en barrik krona alstra bredare 
arsringar än en Dbarrfattig. År 1898 voro tallens årsskott säkerligen 
ganska långa öfver allt i landet, tack vare den föregående sommarens 
gynnsamma väderlek." Barrikedomen bör sålunda ha varit stor och då 
temperaturen knappast var under den normala, är det ju förklarligt, om 
tillväxten blifvit god. Sommaren 1902 voro äfvenledes skotten mycket 
barrika, men barren voro små och temperaturen långt under den normala, 
vi se ock hurusom tillväxten blef svag. Sommaren 1901 voro i Norr- 
land årsskotten korta, men barren voro långa och temperaturförhållan- 
dena särdeles gynnsamma; tillväxten blef ovanligt god. Det är näm- 
ligen sannolikt, ehuru speciella undersökningar häröfver icke föreligga, 
att det sista årsskottets barr assimilera lifligast, i det de befinna sig i de 
bäst belysta delarne af kronan. 
Af ofvan framlagda iakttagelser samt af de observationer som med- 
delats i den ofvan citerade afhandlingen kunna följande slutsatser dragas. 
1:0o. Höjdtillväxten och utbildningen af kortskottiberoma. 
sentligen af den föregående vegetationsperioden. 
2:0. Barrens längd och diametertillväxten bero väsentligen 
af den rådande vegetationsperioden. I viss mån kan äfven den 
föregående sommaren spela en roll så till vida, som barrbeklädnadens 
rikedom står i samband med denna och barrikedomen i sin tur är af- 
görande för de bildade assimilaternas mängd. 
!' Jmfr t. ex. Th. Örtenblad. Tallens höjdtillväxt åren 1901—1903, pag. 44. Års- 
skrift från föreningen för skogsvård i Norrland år 1903. Stockholm 1904. 
